Справа № 706/1140/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 706/1140/19 Суддя першої інстанції: Орендарчук М.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

при секретарі Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Черкаської митниці Державної фіскальної служби на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил, закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Черкаської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 18 липня 2019 року № 90/90201/19, якою позивача було визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбаченого ст. 485 Митного Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 121 160,91 грн. та закрити справу про порушення митних правил.

Позов обґрунтовано тим, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 485 Митного кодексу України, а саме об`єктивної та суб`єктивної сторін у справі про порушення митних правил.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2019 року адміністративний позов - задоволено.

Скасовано постанову заступника начальника Черкаської митниці Пікуль Євгена Валентиновича від 18 липня 2019 року у справі про порушення митних правил № 90/90201/19, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбаченого ст.485 Митного Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 121 160,91 грн. та закрито справу про порушення митних правил.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем під час здійснення декларування в митний режим імпорту товару «Автомобіль Volkswagen Touran» за митною декларацією № UA902010/2019/105960 вчинено протиправні дії щодо невірного застосування коефіцієнту віку вказаного автомобіля при розрахунку акцизного пордатку, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів у сумі 40 386,97 грн. (платіж 185 - 33 465,81 грн., платіж 128 - 6 731,16 грн.), чим порушено вимоги частини першої ст. 257 та ст. 266 Митного кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем звернено увагу, що він сплатив належні для розмитнення кошти та просив надати можливість виправити допущену помилку, та у подальшому подав повторну митну декларацію до моменту винесення оскаржуваної постанови.

Крім того, позивач вказує, що тільки за наявності умислу особу можде бути притягнуто до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2019 року згідно договору № 42/EU/2019 в Республіці Польща позивачем було придбано на аукціоні автомобіль Volkswagen Touran VIN НОМЕР_1 з дизельним двигуном обємом 1896 куб.см. за 1 670 євро.

30 травня 2019 року позивачем сплачено 62 000 грн. на рахунок відповідача в якості передоплати за митне оформлення автомобіля, що підтверджується квитанцією № 31 ТВБВ №10023/ 0121 ЧОУ ПАТ «Ощадбанк» (а.с. 24).

07 червня 2019 року ОСОБА_1 додатково сплачено на користь позивача 500 грн. передоплати що підтверджується квитанцією № 101 ТВБВ № 10023/ 0121 ЧОУ ПАТ «Ощадбанк» (а.с. 23).

21 червня 2019 року позивачем було подано попередню митну декларацію, у формі електронного документа, в якій зазначено рік виготовлення автомобіля 2009. Згідно розрахунку зазначеного в декларації при розмитненні автомобіля необхідно сплатити: мито - 4 980,48 грн., акцизний збір - 38 167,74 грн., ПДВ - 18 590,59 грн. (а.с. 18).

03 липня 2019 року позивачем надано автомобіль для митного оформлення та подано відповідачу митну декларацію № UA902010/2019/105960 у формі електронного документа, в якій зазначено коефіцієнт віку - 1, при вказанні дати першої реєстрації автомобіля - 20 травня 2009 року. При цьому, у такій декларації вираховано позивачем наступні суми податку: мито - 4 980,48 грн., акцизний збір - 4 206,98 грн., ПДВ - 11 710,90 грн. (а.с. 57).

04 липня 2019 року, виявивши помилку у поданій декларації, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про відкликання декларації № UA902010/2019/105960 надіславши заяву у формі електронного листа (а.с. 72).

Цього ж дня відповідач отримав електронне повідомлення від відповідача яким відмовлено у наданні дозволу на відкликання декларації з мотивів проведення перевірки (а.с. 73).

05 липня 2019 року митним органом винесено картку відмови у митному оформленні зазначеного автомобіля (а.с. 33-34) та складено протокол про порушення митних правил № 90/90201/19 за ознаками частини першої ст. 485 МК України, в якому повідомлялось про розгляд справи адміністративної справи 18.07.2019 о 10 год. 00 хв. (а.с. 74-76).

05 липня 2019 року позивачем потворно подано декларацію про розмитнення автомобіля № UA902010/2019/106041.

10 липня 2019 року ОСОБА_1 на повідомлення відповідача про необхідність додаткової оплати митних платежів, додатково було сплачено 10 610 грн., як передоплату за митне оформлення автомобіля, що підтверджується квитанцією № 80 ТВБВ № 10023/ 0121 ЧОУ ПАТ «Ощадбанк» (а.с. 22).

18 липня 2019 року відповідачем винесено постанову в справі про порушення митних правил № 90/90201/19, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ст. 485 МК та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 121 160, 91 грн.

Приймаючи вказану постанову, Черкаська митниця ДФС виходила з того, що позивачем заявлено недостовірні відомості щодо ставки акцизного податку у зв`язку з невірним застосуванням коефіцієнту віку вказаного автомобіля із заниженням суми, що спричинило несплату митних платежів, оскільки необхідно було використовувати коефіцієнт К вік - 9, відповідно до якого сума акцизного податку для задекларованого транспортного засобу складає 37 862, 79 грн. та сума податку на додану вартість - 18 442, 06 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад правопорушення передбачений ст. 485 МК України, оскільки у останнього не було умислу на здійснення правопорушення та позивач не здійснював дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а тому постанова № 90/90201/19 від 18 липня 2019 року підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За приписами частини другої ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до частини першої ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу вимог ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів.

Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Тобто, для притягнення до відповідальності, згідно зі ст. 485 МК України, у даному випадку необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, частиною першою ст. 266 МК України визначені обов`язки декларанта та уповноваженої ним особи, серед яких, зокрема, здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Відповідно до частини першої ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною другою ст. 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою ст. 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені у встановленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

У силу вимог частини третьої ст. 335 Митного кодексу України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

У відповідності до частини другої ст. 270 Митного кодексу України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Так, підпунктом 215.3.5-1 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України передбачено, що ставка акцизного податку для автомобілів легкових та інших моторних транспортних засобів, призначених головним чином для перевезення людей, що відповідають товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД (крім моторних транспортних засобів, зазначених у товарній позиції 8702 згідно з УКТ ЗЕД), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони, гоночні автомобілі, у тому числі автомобілі, які в установленому законодавством порядку подаються до органів, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, для реєстрації або перереєстрації у зв`язку із зміною моделі транспортного засобу, що до переобладнання під час ввезення відповідала товарній позиції 8704 згідно з УКТ ЗЕД, а після переобладнання відповідає товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, визначається за формулою:

Ставка = Ставка базова х К двигун х К вік, де:

Ставка базова - ставка податку в євро за 1 штуку транспортного засобу;

К двигун - коефіцієнт, що визначається діленням об`єму циліндрів двигуна внутрішнього згоряння відповідного транспортного засобу в куб. сантиметрах на 1000 куб. сантиметрів;

К вік - коефіцієнт, що дорівнює кількості повних календарних років з року, наступного за роком виробництва відповідного транспортного засобу, до року визначення ставки податку (для нових транспортних засобів та транспортних засобів, що використовувалися до одного повного календарного року, коефіцієнт дорівнює 1, а для транспортних засобів, що використовувалися понад п`ятнадцять повних календарних років, коефіцієнт дорівнює 15).

Виходячи з викладеного, розмір акцизного податку транспортного засобу залежить від року виготовлення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 03 липня 2019 року о 12 год. 22 хв. позивачем подано відповідачу митну декларацію № UA902010/2019/105960 для час здійснення митного оформлення автомобіля Volkswagen Touran VIN НОМЕР_1 , в якій вказано наступні суми податку: мито - 4 980,48 грн., акцизний збір - 4 206,98 грн., ПДВ - 11 710,90 грн. (а.с. 18, 57).

Такі суми митних платежів були обраховані позивачем виходячи з коєфіцієнту К вік - 1, при цьому, у декларації № UA902010/2019/105960 у графі 31 було визначено календарний рік виготовлення автомобіля - 2009, модельний рік 2009.

На підтвердження зазначеної інформації, позивачем під час митного оформлення було надано договір купівлі-продажу від 28.05.2019 № 42/EU/2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 31.05.2019 № FA747233, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 31.05.2019 № Н-S-0-151/18-0046, сертифікат походження транспортного засобу від 02.07.2019 № PL/ MF / НОМЕР_3 , декларацію країни відправлення від 22.06.2019 19PL402010E069, сертифікат відповідності від 25.06.2019 № UA.008.78216-19, паспорт від 12.05.1998 серії НОМЕР_4 .

03 липня 2019 року о 14 год. 12 хв. позивачем отримано електронне повідомлення про проведення митного огляду товару (а.с. 28), та повідомлення про необхідність прибуття до митного органу для надання пояснень по суті перевірки та вирішення питань щодо наявності ознак порушень митних правил (а.с. 28, 30, 71).

04 липня 2019 року, виявивши помилку у поданій декларації, позивач звернувся до відповідача із заявою про відкликання декларації № UA902010/2019/105960 надіславши заяву у формі електронного листа (а.с. 72).

Відповідно до частин першої-другої ст. 269 Митного кодексу України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Частиною п`ятою вказаної статті визначено, що відкликання митної декларації допускається лише до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму.

Згідно з частиною десятою ст. 269 Митного кодексу України у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у митній декларації товарів, транспортних засобів комерційного призначення внесення змін, відкликання та визнання недійсною цієї декларації до закінчення провадження у відповідних справах забороняються. Не порушується провадження у справах про порушення митних правил у випадках, якщо декларант або уповноважена ним особа самостійно звернулися до органу доходів і зборів з проханням про внесення змін до митної декларації відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

При цьому, положення частини десятої ст. 269 Митного кодексу України слід тлумачити лише виходячи із сукупного аналізу першого та другого її речень.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 705/4380/15-а.

Аналогічні норми закріплені в п. 33 Положенні про митні декларації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 21.05.2012, згідно з яким за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.

Дозвіл митного органу на зміну або відкликання митної декларації, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі.

Як свідчать матеріали справи, 04 липня 2019 року о 16 год. 20 хв. відповідачем шляхом електронного повідомлення проінформовано позивача про відсутність підстав для надання дозволу на відкликання митної декларації № UA902010/2019/105960 з огляду на проведення Черкаською митницею Державної фіскальної служби перевірки правильності заявлення митних платежів при декларуванні транспортного засобу «Volkswagen Touran» (а.с. 73).

У подальшому, 05 липня 2019 року о 16 год. 14 хв. митним органом складено картку відмови у митному оформленні товару.

Тобто, на момент відмови митного органу у відкликанні митної декларації митне оформлення товарів ще не було завершене, а невідповідність митних платежів заявленим позивачем сумам виявлено не було.

Відповідно до ст. 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Як свідчать матеріали справи, лише 05 липня 2019 року митним органом було розпочато справу про порушення митних правил у відповідності до складеного протоколу № 90/90201/19, тобто після того, як позивач самостійно звернувся з проханням про відкликання митної декларації.

Наведене спростовує доводи відповідача про те, що позивач не мав права подавати заяву про відкликання митної декларації після виявлення порушень митних правил.

Таким чином, позивач подав заяву про відкликання спірної митної декларації до того, як було складено протокол про порушення митних правил, а отже в силу ст. 488 Митного кодексу України до початку провадження у справі про порушення митних правил.

Посилання митного органу на пункт 34 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450, щодо заборони внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних дій, спрямованих на виконання завдань, дотримання змісту провадження у справі про порушення митних правил та на з`ясування обставин, регламентованих ст. 486 та ст. 489 Митного кодексу України, відповідачем здійснено не було.

Відтак, враховуючи вжиття позивачем заходів щодо виправлення помилки, допущеної в митній декларації шляхом її відкликання, колегія суддів вважає, що під час митного оформлення транспортного засобу позивач діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей та ухилення від сплати митних платежів.

Положення ст.ст. 529-530 Митного кодексу України передбачають можливість оскарження постанови митниці до суду та перевірку законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом, що здійснюється в порядку, встановленому КАС України.

Відповідно до ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів, що свідчить про відсутність в діях позивача складу порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, та про невідповідність висновків, що містяться в оскаржуваній постанові про порушення митних правил, фактичним обставинам справи, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про порушення митних правил.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 246, 272, 286, 308, 315, 316, 321 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Черкаської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук