Справа № 160/10059/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -
16.10.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 43145015), у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційної номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , щодо: прийняття, оформлення, направлення рішення у формі листа № 4273/10/04-36-56-80-01 від 19.09.2019 року про надання інформації;
- скасувати рішення у формі листа № 4273/10/04-36-56-80-01 від 19.09.2019 року про надання інформації;
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 43145015) негайно надати відповідь та письмово повідомити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку відсутні, адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2;
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, ідентифікаційний код юридичної особи - 43145015, подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом 10-денного строку з момент набрання законної сили рішенням суду.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що не погоджується з діями відповідача щодо прийнятого рішення про відмову в наданні їй через її представника необхідної інформації, через те, що така вважається конфіденційною, та вважає їх протиправними. Адже, як пояснила позивач, її представнику була надана довіреність, на підставі якої ним і був направлений адвокатський запит. Тому, отримання її представником, в тому числі і конфіденційної інформації на підставі довіреності, не суперечить нормам законодавства України. При цьому, такі дії відповідача спричинили їй моральну шкоду.
Адміністративний позов не відповідав вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України, тому ухвалою суду від 21.10.2019 року був залишений без руху та наданий позивачу строк для усунення недоліків шляхом надання до суду:
- документа про сплату судового збору у загальному розмірі 1536,80 грн.;
- належним чином завірених копій паспорта та ідентифікаційного номера (РНОКПП).
31.10.2019 року у встановлений судом строк на виконання ухвали суду від 21.10.2019 року позивач надала суду: оригінал квитанції про сплату судового збору у сумі 1536,80 грн.; належним чином завірені копії паспорта та ідентифікаційного номера (РНОКПП).
Ухвалою суду від 04.11.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
У встановлений судом строк, відповідач заперечуючи проти позову, надав свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що не погоджується з позовними вимогами та вважає їх безпідставними. Адже, під час надання оскаржуваного рішення про надання інформації, він діяв в межах повноважень, визначених законом. Крім того, відповідач наголосив на тому, що запитувана представником позивача інформація є конфіденційною та не могла бути надана у відповідь на адвокатський запит без письмової згоди позивача, що вимагається законом. Таким чином, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 261, ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 262, п. 2 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 263 КАС України, суд розглянув адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами та без проведення судового засідання.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.09.2019 року до відповідача надійшов запит на інформацію за вх. № 45фоп-АД від позивача в особі її представника (адвоката) Чернеша Дмитра Сергійовича на підставі довіреності від 13.12.2010 року. За відомостями з вказаного запиту, на підтвердження своїх повноважень представник позивача надав відповідачу копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію довіреності та копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року, справа № 160/6323/19. У вказаному запиті адвокат просив відповідача відповісти на такі питанні:
1. Яким нормативно-правовим актом, статтею, пунктом, підпунктом передбачено подання уточнюючої декларації за 2018 рік?
2. На якій системі оподаткування знаходиться на момент запиту ОСОБА_2 ? З якого часу? На якій правовій підставі, на підставі яких саме документів?
3. Чи змінювала ОСОБА_2 систему оподаткування протягом 2019 року? З якого часу? На якій правовій підставі, на підставі яких саме документів?
4. Чи змінювалася для ОСОБА_3 система оподаткування протягом 2019 року? З якого часу? На якій правовій підставі, на підставі яких саме документів?
5. Якщо змінювалась система оподаткування для ОСОБА_3 , ким (ім`я, прізвище, дата народження, копія наказу про прийняття (призначення) на посаду, адреса, контактний номер телефону співробітника), коли, яким чином остання повідомлялася та докази належного повідомлення?
6. Чи є ОСОБА_2 самозайнятою особою? З якого часу? На якій правовій підставі, на підставі яких саме документів?
24.07.2019 року на ім`я ОСОБА_3 ? Ким підписано та ким проставлено печатку на вказаному листі (ім`я, прізвище, дата народження, копія наказу про прийняття (призначення) на посаду, адреса, контактний номер телефону співробітника)?
12. Яку саме звітність, на якій правовій підставі (стаття, пункт, підпункт), у які строки, за якими зразками, у які періоди, за якою адресою, у які дні, у який час доби зобов`язана подавати ОСОБА_2 ?
13. Яка правова підстава діяльності Вашого органу та до якого часу? Коли припиняється?
14. Надати можливість ознайомитися та зняти копії усіх без винятку документів, які знаходяться у Вас ОСОБА_4 .
У відповідь на вказаний вище адвокатський запит відповідач надіслав лист від 19.09.2019 року № 4273/10/04-36-56-80-01 «Про надання інформації», відповідно до якого, посилаючись на норми чинного на момент надання відповіді законодавства, зазначив, що у Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області відсутні правові підстави для надання запитуваної інформації в повному обсязі. Водночас, відповідач повідомив запитувача про те, що на підставі п. 70.15.2 п. 70.15 ст. 70 Податкового кодексу України та норм Закону України «Про інформацію», згідно з інформаційними ресурсами Державної податкової служби України (ДПС України) фізична особа-підприємець ОСОБА_1 знаходиться на податковому обліку в Криворізькій південній державній податковій інспекції Криворізького південного управління Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, як платник податків за основним місцем обліку.
Проте, не погодившись з наданою відповіддю, з огляду на те, що відповідачем фактично було відмовлено у наданні запитуваної інформації, звернувся до адміністративного суду, оскаржуючи такі дії відповідача.
Отже, спір між сторонами виник з підстав фактичної відмови відповідача надати відповідь на адвокатський запит.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про інформацію», Законом України «Про захист персональних даних», а також Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Суд, зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.
Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.
Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.
Статтею 20 Закону України «Про інформацію» визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про інформацію», інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію», конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Згідно з Рішенням Конституційного суду України від 20.01.2012 року у справі № 2- рп/2012 інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною.
При цьому, ст. 16 Закону України «Про інформацію» визначено, що податкова інформація - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України визначено, що платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.
Відповідно до п. 74.2 ст. 74 Податкового кодексу України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.
Згідно з ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди.
Також, частиною 3 ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу зобов`язані, зокрема, вжити заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб.
При цьому, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних», кожна особа має право на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів.
Системний аналіз викладених вище норм чинного законодавства України та обставин справи вказує, що адвокатський запит від 13.09.2019 року частково стосувався надання інформації з обмеженим доступом, тобто інформації про особу платника податків ОСОБА_1 , а саме, питання, викладені у пунктах 2 - 12 та 14 вказаного запиту. Так, ознайомившись з змістом довіреності представника позивача (адвоката) від 13.12.2010 року, що була надана відповідачу при зверненні із запитом та міститься в матеріалах справи, судом було встановлено, що така довіреність не містить письмової згоди або відомостей про надання згоди позивачем на збирання її представником (адвокатом) конфіденційної інформації, що використовується органом державної влади для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.
Тому, суд не бере до уваги посилання позивача на наявність у її представника довіреності, бо за її змістом вона уповноважує ОСОБА_5 бути її представником та вчиняти від її імені юридичні дії в державних установах, органах, організаціях та підприємствах незалежно від їх підпорядкованості, форм власності та галузевої належності, правоохоронних органах, органах виконавчої служби, виконавчої влади та місцевого самоврядування, міжнародних організаціях, у відношеннях з будь-якими фізичними або юридичними особами з усіх питань стосовно розгляду будь-яких справ в судах загальної юрисдикції (місцевих, апеляційних, вищих спеціалізованих, Верховному Суді України) з конкретизацією дій, на вчинення яких вона уповноважує зазначеного представника (адвоката), тощо.
Також, суд бере до уваги посилання відповідача на положення ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в частині, що стосується неможливості звернення із адвокатським запитом щодо надання консультацій та роз`яснень положень чинного законодавства. Адже, у пунктах 1 та 13 представник позивача (адвокат) звертається до відповідача з питаннями правового характеру, що врегульовані нормами законодавства України. Так, зокрема, подання уточнюючих декларацій передбачено нормами Податкового кодексу України, тощо, а правові підстави діяльності відповідача як органу державної податкової служби врегульовані, зокрема, Податковим кодексом України, Постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну України», тощо.
Таким чином, суд, з урахуванням викладеного, дійшов висновку, що адвокатський запит було розглянуто відповідачем у повному обсязі, відповідно до вимог чинного законодавства, тобто в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.
Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і частина 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 є безпідставними, бо орган державної влади без наявності її письмової згоди на надання щодо неї конфіденційної інформації її представнику (адвокату) на підставі довіреності від 13.12.2010 року, яка не містить відомостей про це, не мав правових підстав для розголошення відомостей про неї як платника податків та надання відповідних документів. При цьому, прямі обмеження щодо надання органом державної влади на запит адвоката інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом (в тому числі конфіденційна інформація) передбачені ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Крім того, суд зазначає, що надання правових консультацій та роз`яснень не може становити суть адвокатського запиту. Тим більше, суд бере до уваги і те, що без надання письмової згоди на збирання щодо себе конфіденційної інформації (інформації з обмеженим доступом) адвокату, позивач наділена законом правом особисто звернутись до контролюючого органу з запитом про надання інформації щодо себе в порядку, визначеному Законом України «Про інформацію».
З приводу вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, ідентифікаційний код юридичної особи - 43145015, подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом 10-денного строку з момент набрання законної сили рішенням суду, суд зазначає, що така не підлягає задоволенню з огляду на те, що судом було відмовлено у задоволенні основної та похідної позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат у вигляду судового збору у розмірі 1536,80 грн. (квитанція № 38 від 28.10.2019 року) на підставі ст. 139 КАС України та з огляду на рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог, суд зазначає, що такі не відшкодовуються позивачу.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - відмовити.
Судові витрати у вигляді судового збору у справі не розподіляються.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст рішення у повному обсязі складений 04.12.2019 року.

Суддя І.О. Лозицька