Справа № 540/1760/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1760/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Лодиги М.Т.,

представників відповідача - Кравченко А.М., Черняги Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання призначити пенсію,

встановив:

27.08.2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), у якому позивач просить суд зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника за віком згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", з моменту звернення її за отриманням пенсії, тобто з 07.04.2019 року.

Вимоги позовної заяви позивач обґрунтовує тим, що у розумінні приписів статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, статей 30, 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII, вона є непрацездатною дружиною померлого військовослужбовця, який отримував пенсію за вислугу років відповідно Закону № 2262-XII, перебувала на його утриманні та досягла визначеного законодавцем пенсійного віку, а тому має право на призначення пенсії в разі втрати годувальника, у зв`язку з чим вважає відмову відповідача протиправною і такою, що не узгоджується з вимогами законодавства й порушує її права.

Ухвалою від 29.08.2019 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного без повідомлення учасників справи у відповідності до приписів ст. 263 КАС України.

Ухвалою суду від 05.09.2019 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11.10.2019 року.

10.09.2019 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній не погоджується із доводами, викладеними у позові з підстав, наведених у спірному рішенні органу ПФУ від 09.07.2019 року № 2. Наголошує на тому, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на момент звернення до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії в разі втраті годувальника, не мала встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV страхового стажу (26 років), що є необхідною умовою для призначення їй пенсії в разі втрати годувальника згідно положень пункту «б» статті 30 Закону № 2262-XII.

17.09.2019 року позивач подав до суду пояснення по справі.

Суд зауважує на те, що з 01.10.2019 року по 31.10.2019 року головуючий суддя по справі перебував на лікарняному, у зв`язку із чим, підготовче засідання, призначене на 11.10.2019 року, не відбулось. Підготовче засідання призначено на 08.11.2019 року.

Ухвалою суду від 08.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.11.2019 року.

У судове засідання сторони з`явились.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові, поясненнях по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області з 08.04.2010 року по 31.08.2012 року та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році (3 категорія).

На підставі архівної довідки позивачу видане посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 року серія НОМЕР_1 від 13.04.1989 року.

З 08.04.2010 року позивачу було призначено пенсію за віком та видане пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 від 25.06.2010 року.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 року по справі №666/4517/13-а визнано протиправним та скасовано рішення УПФУ у м. Херсоні, оформлене протоколом від 30.08.2012 року № 41 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано УПФУ у м. Херсоні з 25.01.2013 року поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 05.07.1993, який був військовослужбовцем й отримував пенсію за вислугу років з 26.08.1992 р. по 31.03.2009 р., призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 помер.

07.04.2019 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника, у відповідь на яку отримала рішення від 09.07.2019 року № 2 щодо відмови у призначенні спірної пенсії, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу, встановленого приписами ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, необхідного для призначення пенсії в разі втрати годувальника згідно положень п. «б» ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Суд зауважує на тому, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Згідно приписів ст. 29 Закону № 2262-XII, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю (ст. 30 Закону № 2262-XII).

Відповідно до приписів ст. 26 Закону № 1058-IV, починаючи з 01.01.2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку 59 років - які народилися з 01.04.1960 року по 30.09.1960 року.

З наведеного вбачається, що право на призначення пенсії згідно ст. 26 Закону № 1058-IV, обумовлене досягненням особами необхідного віку та наявністю відповідного страхового стажу.

У даному випадку позивач, яка станом на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника (07.04.2019 року) досягла 59 років, за приписами наведених норм, матиме право на призначення їй пенсії за віком за наявності 26 років страхового стажу.

Відтак, враховуючи той факт, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 19 років, що нею не заперечується, позивач в силу положень ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не набула права на призначення пенсії за віком, у зв`язку із чим, станом на момент звернення до територіального органу ПФУ (07.04.2019 року), не мала права на призначення їй пенсії у разі втрати годувальника.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно приписів ст. 139 КАС України, судові витрати у даному випадку не відшкодовуються.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73000, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) про зобов`язання призначити пенсію, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02 грудня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 112010000