Справа № 160/11897/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 грудня 2019 р. Справа № 160/11897/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради про визнання дій та наказу протиправними, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Комунального закладу «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії комунального закладу «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради щодо звільнення 28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (за скороченням штату);

- визнати наказ комунального закладу «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради від 28 жовтня 2019 року № 88 - к протиправним і не чинним;

- поновити позивача - ОСОБА_1 на посаді лікаря - психотерапевта комунального закладу «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради, з 29 жовтня 2019 року;

- стягнути з комунального закладу «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 жовтня 2019 року до дня ії поновлення на роботі;

- стягнути з комунального закладу «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5000,00 грн.

За приписами частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У пункті 17 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З аналізу викладених норм вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, які пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї.

Основним законом, що регулює принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, є Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону № 889-VIII, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Таким чином, державна служба характеризується тим, що: 1) здійснюється на державних посадах у державних органах або їх апаратах; 2) має своєю метою реалізацію завдань і функцій держави; 3) регламентується Законом України «Про державну службу» та іншими спеціальними законами; 4) характеризується особливістю вступу на державну службу, її проходженням, припиненням службових відносин; 5) пов`язана з присвоєнням рангів, чинів, спеціальних і військових звань; 6) характеризується безпартійністю або політичною нейтральністю державних службовців; 7) оплачується за рахунок державного бюджету.

Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Водночас, до цієї категорії не належать трудові спори: керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; працівників бюджетних установ тощо.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 працювала на посаді практичного психолога філії № 2 диспансерно-поліклінічного відділення по наданню усіх видів психіатричної допомоги комунального закладу «Дніпровська міська поліклініка № 1» та наказом (розпорядженням) відповідача від 28 жовтня 2019 року №88-к «Про припинення трудового договору (контракту)» її було звільнено з посади відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України за скороченням штату працівників.

Судом встановлено, що засновником комунального закладу «Дніпровська міська поліклініка № 1» є Дніпровська міська рада, що підтверджується інформацією, яка міститься в Єдиному державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, та обставина, що підставою для прийняття спірного наказу від 28 жовтня 2019 року №88 - к було, зокрема рішення Дніпровської міської ради від 23.01.2019 року №41/40 «Про реорганізацію комунальних закладів охорони здоров`я припинення як юридичних осіб шляхом їх перетворення у нові юридичні особи», не означає, що за фактом такого рішення ця посада набуває властивостей посади державного органу чи органу місцевого самоврядування, а діяльність на ній є проходженням публічної служби.

Таким чином, робота позивача в комунальному закладі на посаді практичного психолога не є посадою державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень, робота на ній не належить до службової (публічної) діяльності, а вказана посада не містить ознак публічної служби у розумінні КАС України.

Суд зазначає, що трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини регулює Кодекс законів про працю України (частина перша статті 1 Кодекс законів про працю України.

Статтею 2 Кодекс законів про працю України гарантовано, зокрема, право працівників на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.

Згідно зі статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, оскільки цей спір виник із трудових відносин та не пов`язаний із проходженням публічної служби, суд дійшов висновку, що спір, з приводу якого позивач звернувся до суду не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №160/11897/19 за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради про визнання дій та наказу протиправними, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що розгляд справи із такими позовними вимогами повинен здійснюватись за правилами цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Повідомити позивача, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева