Справа № 824/1300/19-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/1300/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби України у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної податкової служби України у Чернівецькій області (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом, у якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) податковий борг на загальну суму 9475,20 грн до місцевого бюджету.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб-підприємців у розмірі 9475,20 грн. Оскільки, борг є узгодженим та в добровільному порядку відповідачем не сплачений, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення такого боргу в судовому порядку.

04.11.2019 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вказана ухвала була направлена відповідачу та була ним отримана 06.11.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 23).

Відзиву на позов відповідачем не надано.

Враховуючи наведене, суд у відповідності до ч.6 ст.162 КАС України вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована як фізична особа-підприємець 21.06.2018 року та взята на податковий облік з 21.06.2018 року (Головне управління ДФС у Чернівецькій області, Сокирянське управління, Сокирянська ДПІ (Сокирянський р-н) (а.с. 9-10).

Відповідачем 01.07.2018 року до контролюючого органу було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування №317, де вона обрала ставку єдиного податку 20% до розміру мінімальної заробітної плати та групу 2 (а.с. 13).

Позивачем за період з липня 2018 року по червень 2019 року на підставі поданої заяви №317, було нараховано відповідачу податковий борг зі сплати єдиного податку з фізичних осіб-підприємців на загальну суму 9475,20 грн., що підтверджується розрахунком податкового боргу та даними інтегрованої картки платника податку (а.с. 8, 11-12).

За порушення відповідачем строку сплати грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб-підприємців, ГУ ДФС у Чернівецькій області було направлено засобами поштового зв`язку податкову вимогу форми "Ф" від 27.09.2018 року №611-53, яка була вручена особисто відповідачу (а.с. 14,15).

Оскільки, відповідачем, станом на день подання даного позову, добровільно заборгованість погашена не була, податковий орган звернувся до суду для того, щоб стягнути її в судовому порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.6.1 ст.6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 8.1 та п.8.3 ст. 8 ПК України встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Судом встановлено, що відповідачем 01.07.2018 року було подано до податкового органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування №317, де обрала ставку єдиного податку 20% до розміру мінімальної заробітної плати та групу 2.

У відповідності до п.291.2 ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених главою 1 розділу 14 ПК України, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному главою 1 розділу 14 ПК України (п.291.3 ст.291 ПК України).

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на чотири групи платників єдиного податку (п.291.4 ст.291 ПК України).

Згідно з абз.2 п.291.4 ст.291 ПК України, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності критеріїв, визначених у Податковому кодексі.

Згідно поданої відповідачем заяви від 01.07.2018 року №317, останній є платником єдиного податку 2 групи.

Відповідно до п.293.1. ст.293 ПК України, ставки єдиного податку для платників другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (абз.2 п.293.2 ст. 293 ПК України).

Згідно ст. 8 Закону України "Про держаний бюджет України на 2018 рік", встановлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 грн. Аналогічно, у ст. 8 Закону України "Про держаний бюджет України на 2019 рік" встановлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 грн.

Отже, кожного місяця фізичним особам-підприємцям необхідно сплачувати єдиний податок у сумі 744,6 грн у 2018 році, а у 2019 році - 834,6 грн.

Згідно з п.294.1. ст.294 ПК України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

п.294.4 ст.294 ПК України вказує, що для зареєстрованих в установленому порядку фізичних осіб - підприємців, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому особу зареєстровано платником єдиного податку.

Відповідно до п.295.1 ст.295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси (п.295.4 ст.295 ПК України).

Зареєстровані в установленому порядку фізичні особи - підприємці, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, вважаються платниками єдиного податку з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулася державна реєстрація (п.п.298.1.2 п.298.1 ст.298 ПК України).

Згідно з п.300.1 ст.300 ПК України, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Судом встановлено, що за період з липня 2018 року по червень 2019 року на підставі поданої заяви від 01.07.2018 року №317, позивачем було нараховано відповідачу податковий борг зі сплати єдиного податку з фізичних осіб-підприємців на загальну суму 9475,20 грн., що підтверджується розрахунком податкового боргу та даними інтегрованої картки платника податку. Дана сума заборгованості являється узгодженою.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає йому податкову вимогу.

Так, за порушення відповідачем строку сплати грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб-підприємців, ГУ ДФС у Чернівецькій області було направлено засобами поштового зв`язку податкову вимогу форми "Ф" від 27.09.2018 року №611-53, яка була вручена особисто відповідачу.

Згідно п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний погасити податковий борг в загальній сумі 9475,20 грн. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов`язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 9475,20 грн до місцевого бюджету.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Головне управління Державної податкової служби України у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, код за )

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 )

Суддя І.В. Маренич