Справа № 460/3714/19
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 грудня 2019 року м. Рівне№460/3714/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М., розглянувши матеріали адміністративного позову

ОСОБА_1

до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області

про скасування арешту на заборону відчуження майна, скасування (виключення) запису про обтяження,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, у якій просить суд:

скасувати арешт та заборону відчуження майна належного позивачу, накладеного постановою відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2012 з реєстраційним номером обтяження 12604068, в межах виконавчого провадження № 32571408;

скасувати (виключити) запис про обтяження № 12604068 від 11.06.2012 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

У позовній заяві позивач зазначає, що 22.10.2019 від приватного нотаріуса Рівненського міського відділу Фокіної А.Б. при оформленні договору йому стало відомо про наявність арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12604068, яке було зареєстровано 11.06.2012 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, ВП № 32571408 від 16.05.2012, винесену державним виконавцем відповідача, тому 25.10.2019 він звернувся до відповідача із запитом про надання копії вказаної постанови. Стверджує, що спірної постанови він не отримував. При цьому зазначає, що виконавчий документ по виконавчому провадженню № 32571408 було повернуто стягувачеві на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України, після одержання позовної заяви суддя, серед іншого, з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

З матеріалів позовної заяви суд з`ясував, що арешт на нерухоме майно позивача накладено на підставі постанови державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2012 в межах виконавчого провадження № 32571408.

Таким чином, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби на момент виникнення спірних правовідносин були врегульовані статтею 181 КАС України (у редакції Кодексу на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до частини першої якої учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною другої цієї ж норми КАС України (у редакції Кодексу на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Вказані норми також закріплені у статті 287 чинного КАС України.

У цих нормах КАС України містяться терміни «дізналася» та «повинна була дізнатися», що дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення права можна було отримати раніше.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» (Заява №23436/03) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У позовній заяві позивач зазначає обставиною, що зумовила звернення до суду, те, що 22.10.2019 позивачу стало відомо від приватного нотаріуса Рівненського міського відділу Фокіної А.Б. при оформленні договору про наявність арешту нерухомого майна за спірною постановою державного виконавця, датованою 16.05.2012. При цьому позивач звернувся до відповідача із запитом про надання копії спірної постанови та лише 21.11.2019 отримав відповідь за № 105453.

Тому позивач вважає, що звертається до суду з даним позовом в межах строків, встановлених КАС України.

Суд критично оцінює вказані доводи та зазначає, що при визначенні початку строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Це стосується і подання відповідного листа/запиту позивачем, з відповіді на який, як зазначає позивач, стало відомо про неможливість отримання копії спірної постанови про накладення арешту у зв`язку із закінченням терміну зберігання матеріалів виконавчого провадження, а також про повернення виконавчого документа стягувачу ще у 2015 році, оскільки подання відповідних запитів як і отримання відповідей на такі не є моментом, з яким закон пов`язує саме можливість та обов`язок особи знати про стан своїх майнових прав.

У постанові від 03.04.2019 у справі № 9901/896/18 (провадження № 11-33заі19) Великою Палатою Верховного Суду висловлено, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналізуючи зміст позовних вимог та враховуючи викладені позивачем доводи щодо строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено обставин, які б унеможливлювали його обізнаність про накладення арешту на нерухоме майно з 2012 року, як і необізнаність про наявність виконавчого провадження № 32571408, у межах якого винесено спірну постанову державного виконавця.

Більше того, позивач стверджує у позовній заяві, що саме 22.10.2019 йому стало відомо про наявність арешту його майна за спірною постановою державного виконавця, проте нормами статті 287 чинного КАС України встановлено десятиденний строк звернення до суду з позовом з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, однак з даним позовом позивач звернувся до суду 29.11.2019 (вх. № 23867/19), тобто з пропуском десятиденного строку.

Водночас, матеріали справи не містять заяви про поновлення пропущеного строку.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Окрім того, у відповідності до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач стверджує, що вимоги адміністративного позову фактично являють одну вимогу немайнового характеру, оскільки вимога про скасування (виключення) запису про обтяження № 12604068 від 11.06.2012 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є похідною від вимоги про скасування арешту та заборони відчуження належного позивачу майна.

Суд зазначає про помилковість таких тверджень позивача, позаяк за правилами частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За змістом прохальної частини позовної заяви позивач скеровує до відповідача - Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, дві окремі вимоги, які носять немайновий характер:

скасувати арешт та заборону відчуження майна належного позивачу, накладеного постановою відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2012 з реєстраційним номером обтяження 12604068, в межах виконавчого провадження № 32571408;

та скасувати (виключити) запис про обтяження № 12604068 від 11.06.2012 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

За правилами частини першої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921,00 грн згідно зі статтею 7 Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік".

Розміри ставок судового збору визначені частиною другою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір".

Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано, зокрема, фізичною особою, розмір судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто 768,40 грн).

Оскільки позовна заява містить дві вимоги немайнового характеру, позивачу слід було сплатити судовий збір у сумі 768,40 грн за кожну з таких вимог.

Отже, за подання до суду позовної заяви з заявленими позовними вимогами позивачу слід було сплатити судовий збір у загальній сумі 1536,80 грн.

Згідно з доданою до позовної заяви квитанцією № 4 від 29.11.2019 позивач сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн, відповідна сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України 29.11.2019.

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, чим порушено частину третю статті 161 КАС України.

Враховуючи викладене, позивачу слід доплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн, який перерахувати за наступними платіжними реквізитами: рахунок UA6084031; одержувач УК у м.Рiвному/м.Рiвне/22030101; банк одержувача Казначейство України (ЕАП); код МФО банку отримувача 899998; код ЄДРПОУ отримувача 38012714; призначення платежу "*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Рівненський окружний адміністративний суд".

Згідно з частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у зв`язку з чим суд, враховуючи положення статті 169 КАС України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачеві строку для усунення її недоліків.

Недоліки позовної заяви позивачу слід усунути шляхом подання до суду заяви із зазначенням причин та посиланням на докази пропуску десятиденного строку звернення до адміністративного суду, а також оригіналу документа про доплату судового збору у сумі 768,40 грн.

Керуючись статтею 122, 123, 169, 256 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування арешту на заборону відчуження майна, скасування (виключення) запису про обтяження залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Нор У.М.