Справа № 234/9766/19
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року справа №234/9766/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Геращенко І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2019 р. у справі №234/9766/19 (головуючий І інстанції Дюміна Н.О., складено в повному обсязі 22.10.2019р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора сектору реагування патрульної поліції Бахмутського відділу поліції Національної поліції в Донецькій області майора поліції Маліновського Геннадія Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора сектору реагування патрульної поліції Бахмутського відділу поліції Національної поліції в Донецькій області майора поліції Маліновського Геннадія Олексійовича (надалі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо складання постанови серії ДПО 18 №026333 від 20.05.2019р. про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.1 ст. 126 КУпАП; визнати постанову серії ДПО 18 №026333 від 20.05.2019р. протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити (а.с. 1-3).

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 20.05.2019р. приблизно о 08 год. 20 хв. він керував автомобілем ВАЗ 21063 по вул. Гончарова в м. Краматорськ та на вимогу працівника поліції зупинився. Підійшовши до автомобіля, співробітник поліції без пояснення причин зупинки запросив водійське посвідчення, реєстраційний талон на керований транспортний засіб, та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з тим, що позивач не порушував правил дорожнього руху, він вищевказані документи пред`являти відмовився і попросив поліцейського назвати причину зупинки та суть скоєного правопорушення. У відповідь він був притягнутий до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, після чого поліцейський виніс постанову серії ДП018 № 026333, про накладення відносно нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено (а.с. 52-53).

Позивач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, вважає рішення незаконним та необґрунтованим, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно п.21.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-ІV вказано, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Крім того, п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Наголошує, що правила дорожнього руху не порушував та дорожньо-транспортних пригод не здійснював, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 15.03.2019р. №686/11314/17, вважає що співробітник патрульної поліції не законно зупинив його та неправомірно вимагав пред`явлення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (а.с. 57-61).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як встановлено судами першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 20.05.2019 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Бахмутського відділу поліції Національної поліції в Донецькій області майором поліції Маліновським Г.О. було винесено постанову серії ДП018№ 026333 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн., за те, що він, керуючи транспортним засобом не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.1. ґ ПДР України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначений обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частинами 2, 4 вказаної статті визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статті 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановлено законом.

Крім того, за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до статті 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, не надано жодних належних та допустимих доказів.

Таким чином належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, посилаючись на постанови Верховного Суду України від 10.09.2019р. у справі №537/2324/17 та від 25.09.2019р. у справі №127/19283/17, зазначив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки в зазначених висновках Верховного Суду, підставами з яких виник спір, були ті обставини, що під час руху особи порушували ПДР України, були зупинені та на вимогу поліцейського не пред`явили для перевірки документи передбачені п.2.1 ПДР України, на відміну від обставин зазначеної справи, коли в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо порушення позивачем правил дорожнього руху або скоєння дорожньо-транспортної пригоди окрім оскаржуваної постанови.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліцейському зупинити транспортний засіб у випадку наявності інформації, яка, зокрема, свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення.

Отже вказана підстава для зупинки транспортного засобу передбачає те, що по-перше: мало місце адміністративне правопорушення (як реальний факт, а не можливо вчинене), по-друге: у поліцейського наявна інформація про причетність водія до вчинення такого адміністративного правопорушення.

У спірному випадку не можливо стверджувати про наявність підстав для зупинення відповідачем транспортного засобу.

З огляду на викладене, вимога поліцейського водію пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР, неможливо визнати правомірною.

Таким чином, ненадання позивачем у спірному випадку до перевірки страхового полісу не може бути кваліфіковано, як вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.126 КУпАП.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 №026333 від 20.05.2019р. про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню, як незаконна.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2019 р. у справі №234/9766/19 - задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2019 р. у справі №234/9766/19 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора сектору реагування патрульної поліції Бахмутського відділу поліції Національної поліції в Донецькій області майора поліції Маліновського Геннадія Олексійовича про визнання протиправними дії відповідача щодо складання постанови серії ДПО 18 №026333 від 20.05.2019р. про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.1 ст. 126 КУпАП; визнання постанови серії ДПО 18 №026333 від 20.05.2019р. протиправною та скасування її, закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДПО 18 №026333 від 20.05.2019р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.1 ст. 126 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП.

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовити.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 03 грудня 2019 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв