Справа № 160/5333/19
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року Справа № 160/5333/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в порядку у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Алком» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовними вимогами до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в яких просить:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не призначення йому пільгової пенсії за віком з 12.07.2018;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 12.07.2018 відповідно до абз.3 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до спеціального стажу, період роботи з 03.01.2003 по 31.05.2018.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що дії відповідача щодо не зарахування спірного періоду роботи до спеціального стажу, на його думку, є протиправними оскільки означений період роботи підтверджується записами в трудовій книжці, довідкою про підтвердження трудового стажу та доказами проведення атестації робочих місць. Відмова відповідача в зарахуванні спірного періоду роботи до пільгового стажу з підстав ненадання позивачем переліку атестованих робочих місць саме ТОВ «Алком» (позивачем надано перелік атестованих робочих місць ВАТ «Дніпровськпромбуд»), є проявом формалізму, як вважає позивач, адже, останнім до заяви про призначення пенсії подано довідку ВАТ «Дніпровськпромбуд», в якій зазначено, що ТОВ «Алком» є акціонером даного підприємства.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №160/5333/19 розподілено судді ОСОБА_2 Р ОСОБА_3 .
У зв`язку із відрахуванням судді ОСОБА_4 зі штату та на виконання розпорядження керівника апарату суду від 25.09.2019 №195 проведено повторний автоматизований перерозподіл справи №160/5333/19.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №160/5333/19 перерозподілено судді Маковській О.В.
Відповідно до частин 9 та 14 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.
У разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження виклику учасників справи.
Від відповідача 07.08.2019 до суду надійшли копія пенсійної справи та відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про те, що позивач працював в шкідливих умовах на посадах та умовах передбачених Списками повний робочий день. Відповідач вказує, що до наказу ТОВ «Алком» надано перелік робочих місць, виробництв і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове забезпечення, затверджене правлінням ВАТ «Дніпровськпромбуд». Перелік атестованих робочих місць саме ТОВ «Алком», на якому працював позивач, не надано. У зв`язку з даними обставинами, відповідач вважає правомірною відмову у зарахуванні до пільгового стажу спірного періоду роботи та, як наслідок, відмову у призначенні пільгової пенсії.
Від позивача 20.08.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що документи, додані до заяви про призначення пенсії, в повній мірі підтверджують період роботи позивача з 03.01.2003 по 31.05.2018 електрозварником на ТОВ «Алком», а тому у відповідача були відсутні підстави для відмови у зарахуванні вказаного періоду роботи до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Від третьої особи будь-які пояснення до суду не надходили.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 12.07.2018 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.
Проте, відповідач листом від 12.12.2018 №1360/03-05/19 «Про відмову в призначенні пенсії» повідомив ОСОБА_1 про те, що наказами ТОВ «Алком» на підприємстві проведено атестацію робочих місць за умовами праці, однак, до наказу ТОВ «Алком» надано перелік робочих місць, виробництв і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджене правлінням ВАТ «Дніпровськпромбуд». Таким чином, на думку відповідача, пільговий стаж на момент звернення із заявою про призначення пенсії, у позивача відсутній.
Судом встановлено та матеріалами підтверджено, що позивач 03.01.2003 був прийнятий на посаду електрозварника ручного зварювання 4-го розряду ТОВ «Алком» (наказ від 03.01.2003 №5-к), що підтверджується записом №11 в трудовій книжці.
Відповідно до Довідки від 03.08.2018 №1 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працював повний робочий день в ТОВ «Алком» з 03.01.2003 по 30.06.2018 та виконував роботу з ручного зварювання за професією електрозварник, зайнятий ручним зварюванням. За вказаний період на підприємстві проведено атестацію робочих місць, що підтверджується записами в трудовій книжці, а саме: згідно наказу від 29.06.2004 №8 (запис №12 в трудовій книжці), згідно наказу від 29.06.2010 №14 (запис №13 в трудовій книжці) та згідно наказу від 06.07.2013 №41/1 (запис №14 в трудовій книжці).
Також, Переліком робочих місць, виробництв професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженим наказом голови правління ВАТ «Дніпровськпромбуд» від 29.06.2010 №11 підтверджено віднесення роботи на посаді електрозварником ручного зварювання до Списку №2, розділ XXXIII, п.33.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що ТОВ «Алком» є структурним підрозділом ВАТ «Дніпровськпромбуд», що, в свою чергу, підтверджується листом останнього від 16.06.2009 №1-10/9-213, а також листом від 18.11.2016 №1-19/9-185 в якому зазначено, що ТОВ «Алком» є акціонером ПАТ «Дніпровськпромбуд».
Проте, саме той факт, що зазначений Перелік затверджено наказом ВАТ «Дніпровськпромбуд», а не наказом ТОВ «Алком» стало підставою для не зарахування позивачу періоду роботи до пільгового стажу та, як наслідок, відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Інших підстав відмови відповідачем у відзиві на позов не зазначено та матеріали справи не містять.
Приймаючи рішення по суті позовних вимог суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон №1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт професій, посад, і показників затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
Відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом міністрів України та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом 1 цього пункту, у період до 01.04.2024 пенсія за віком на пільгових умовах за наявності на дату досягнення віку призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами 1 та 3 - 13 цього пункту, страхового стажу: з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років у чоловіків.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для чоловіків на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Постановою КМУ від 01.08.1992 №442 затверджений Порядок атестації робочих місць за умовами праці. Пунктом 4 цього Порядку передбачено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки передбачені договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства.
Відповідно до частини 1 статті 62 Закону України від 05.11.1991 №1788 «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Відповідно до пункту 20 постанови КМУ від 12.08.1993 №637, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючи довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Суд критично ставиться до висновків відповідача про те, що Перелік робочих місць, виробництв професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджено наказом голови правління ВАТ «Дніпровськпромбуд» від 29.06.2010 №11, а не наказом ТОВ «Алком», оскільки в матеріалах справи містяться довідки, що ТОВ «Алком» є структурним підрозділом ВАТ «Дніпровськпромбуд», на підтвердження чого надано лист від 16.06.2009 №1-10/9-213, а також лист від 18.11.2016 №1-19/9-185, в якому зазначено, що ТОВ «Алком» є акціонером ПАТ «Дніпровськпромбуд».
Вказана обставина, на думку суду не може бути єдиною підставою для не зарахування позивачу періоду роботи до пільгового стажу та, як наслідок, відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах. Такі висновки відповідача є проявом трафаретності та надмірного формалізму з боку органу пенсійного фонду.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, то суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.
Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Повноваження адміністративних судів визначені Кодексом адміністративного судочинства України. При цьому, суд не може підміняти державний орган, приймати рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Позивач, заявляючи вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах з 12.07.2018, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.
Аналогічна правова позиція щодо наведених обставин викладена у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17 (№К/9901/2399/17).
В зв`язку з викладеним суд вважає, що з метою відновлення прав позивача, належить вийти за межі позовних вимог на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним) - з урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо призначення пенсії.
Таким чином, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2018 та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України з урахуванням даних висновків суду про необхідність зарахування періоду з 03.01.2003 по 31.05.2018 до пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових за Списком №2.
Згідно частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій щодо відмови в зарахуванні спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача.
Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1536,80 грн. належить стягнути на користь позивача в розмірі 768,40 грн.
Керуючись статтями 77, 139, 241 - 246, 250, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Алком» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу період роботи з 03.01.2003 по 31.05.2018 за професією електрозварника ручного зварювання на ТОВ «Алком».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2018 зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 03.01.2003 по 31.05.2018 за професією електрозварника ручного зварювання на ТОВ «Алком», з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська