Справа № 2а-4938/12/2670
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-4938/12/2670 Суддя першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняту у порядку письмового провадження ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про стягнення невиплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації (далі - Відповідач, Святошинська РДА) про:

- стягнення суми недоплати мінімальної заробітної плати в розмірі 751,25 грн.;

- стягнення невиплаченої премії за березень 2006 року з урахуванням інфляції в розмірі 4 302,54 грн.;

- стягнення на підставі частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України середнього заробітку з урахуванням інфляції з 24.04.2007 року по день фактичного розрахунку станом на 01.03.2012 року у за весь час затримки виплати середній заробіток в розмірі 420 746,89 грн.;

- відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19.03.2012 року справу передано на розгляд за предметною підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.12.2016 року, позовну заяву задоволено частково - стягнуто з Святошинської РДА на користь ОСОБА_1 15,25 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій Позивач зазначив, що суд не вирішив одну із заявлених ним вимог, а саме - вимогу про стягнення з Святошинської РДА на підставі частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України середнього заробітку з урахуванням інфляції з 24.04.2007 року по день фактичного розрахунку станом на 01.03.2012року за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 420 746,89 грн.

Додатковою ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.09.2012 року адміністративний позов ОСОБА_1 у частині вимог про стягнення з Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації на підставі частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України середнього заробітку з урахуванням інфляції з 24.04.2007 року по день фактичного розрахунку станом на 01.03.2012 року за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 420 746,89 грн. - залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково - скасовано додаткову ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.09.2012 року, а справу направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Додатковою постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.04.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з Святошинської РДА на користь ОСОБА_1 6 704,88 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2012 року та на виконання додаткової постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.04.2016 року судом видано виконавчі листи від 27.07.2017 року № 2а-4938/12/2670.

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із клопотанням про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом здійснення у межах повноважень всіх необхідних заходів, спрямованих на виконання судового рішення та притягнення до відповідальності винних осіб у невиконанні судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2019 року у задоволенні клопотання відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, при ухваленні рішення суду по суті справи судовий контроль не встановлювався, матеріалами справи не підтверджується, що Відповідач ухилятиметься від виконання судового рішення, а доказів його невиконання у травні 2019 року подано не було.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та задовольнити клопотання про виконання рішення у справі №2а-4938/12/2670 у повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що клопотання було розглянуто неповноважним судом. Окремо звертає увагу, що судовий контроль може бути встановлений на будь-якій стадії судового розгляду, у тому числі й після ухвалення рішення у справі. Наголошує, що судом не було враховано покладення саме на відповідача обов`язку доказування правомірності своїх дій. Крім того, звертає увагу, що судом було розглянуто заявлене клопотання виключно у межах ч. 1 ст. 382 КАС України, у той час як заходи судового контролю передбачають можливість суду приймати окремі ухвали з питань невиконання судового рішення.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 року було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.12.2019 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні Апелянт доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Нормативні приписи, закріплені у ч. 1 ст. 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, пп. «ґ» п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України, згідно яких у резолютивній частині постанови зазначається встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 31.07.2018 року у справі №235/7638/16-а.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, видані Окружним адміністративним судом міста Києва виконавчі листи від 27.07.2017 року №2а-4938/12/2670 було повернуті ОСОБА_1 Відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві листами від 01.11.2017 року №55027716/2, від 01.11.2017 року №55027787/4, від 29.08.2017 року №54587040/3, від 29.08.2017 року №54587075 у зв`язку з тим, що Святошинська РДА з 31.10.2010 року перебуває у стані припиненні, а тому вимоги до неї підлягають задоволенню у порядку, визначеному приписами Цивільного кодексу України. Крім того, у даних листах зазначено, що положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» врегульовано порядок виконання відповідних судових рішень, що унеможливлює відкриття виконавчого провадження в силу ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження».

У свою чергу, листами від 10.09.2017 року №26-03-08/647 та від 06.10.2017 року №26-01-08/724 Управління Державної казначейської служби України у Святошинському районі міста Києва повернуло ОСОБА_1 . виконавчі документи без виконання у зв`язку з тим, що боржник - Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація перебуває у стані припинення за рішенням засновників, а у 2011 році були закриті рахунки боржнику згідно поданих ним заяв.

До того ж, судовою колегією враховується, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація () припинена, про що до відповідного реєстру внесено запис 29.12.2018 року.

Отже, встановлення у межах даної справи судового контролю за виконанням рішення суду не дасть можливість забезпечити його виконання з огляду на те, що відповідач - суб`єкт владних повноважень, припинений, а питання щодо заміни ліквідованої особи правонаступником у межах даної справи не вирішувалося.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано зауважив на неможливості врахування в якості доказів невиконання постанови та додаткової постанови Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №2а-4938/12/2670 відзиви Святошинської РДА від 18.04.2018 року та від 22.06.2018 року у справі №810/1735/16, адже в останніх не міститься жодних згадок про справу №2а-4938/12/2670, у межах якої заявлено клопотання про встановлення судового контролю.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що, відмовляючи у встановленні судового контролю за виконанням даного рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що належних і допустимих доказів ухилення Святошинської РДА від виконання судового рішення у 2017-2018 роках надано не було. Крім іншого, оскільки на момент подання даного клопотання Святошинська РДА була ліквідована, про що внесено відповідний запис, за відсутності вирішеного питання про правонаступництво відповідача встановлення судового контролю щодо даного суб`єкта не матиме жодних правових наслідків.

Щодо посилання Апелянта на розгляд клопотання суддею, яка не має жодного відношення до справи №2а-4938/12/2670, судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що згідно розпорядження керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 року №713 клопотання було передано на повторний автоматизований розподіл за правилами п. п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у зв`язку з припиненням повноважень судді, у провадженні якого перебувала указана справа. Отже, у даному випадку повторний автоматизований розподіл даної справи здійснювався у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо вимоги Позивача в апеляційній скарзі про постановлення окремої ухвали, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Отже, можливість постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду. При цьому таку ухвалу суд вправі постановити виключно під час розгляду справи або за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень при здійсненні судового контролю, що виключає можливість її постановлення у випадку з`ясування відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 382 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено «04» грудня 2019 року.