Справа № 520/9541/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 р.Справа № 520/9541/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року (суддя Бідонько А.В.; м. Харків) по справі № 520/9541/19

за позовом Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут"

до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, третя особа: ОСОБА_1

про визнання протиправними та скасування припису і рішення,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2019 Національний технічний університет "Харківський політехнічний інститут" (надалі також - позивач, НТУ "ХПІ") звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (надалі також - відповідач, ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд : визнати протиправним та скасувати припис відповідача від 05.09.2019 р. № 05; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05.09.2019 р. № 6.0-20.

08.10.2019 НТУ "ХПІ" подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- зупинити дію припису Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області № 05 від 05 вересня 2019 року, що винесений Національному технічному університету «Харківський політехнічний інститут», до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 520/9541/19.

- зупинити дію рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області № 6.0-20 від 05 вересня 2019 року, що винесене у відношенні Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 520/9541/19.

В обґрунтування вказаної заяви зазначає, що виконання припису в частині встановлення та застосування плати за проживання у гуртожитках, з яким позивач не погоджується у повному обсязі, суттєво ускладнить виконання судового рішення у випадку винесення його на користь позивача. Крім того, невжиття таких заходів може призвести до застосування до позивача штрафних санкцій. Зазначає також, що законодавством, яке регулює спірні правовідносини, не встановлено обов`язку щодо призупинення чи відтермінування дії припису у випадку його оскарження до суду, що зумовило позивача звернутись із такою заявою до суду. Заявник вважає, що вжиття заходів забезпечення позову не призводить до вирішення спору по суті, оскільки факт правомірності чи протиправності винесення оскаржуваного припису та рішення відповідача буде встановлено під час повного, всебічного і об`єктивного розгляду в судовому засіданні всіх обставин справи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року у задоволенні заяви Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" про забезпечення адміністративного позову Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправними та скасування припису і рішення - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року та прийняти постанову, якою заяву НТУ "ХПІ" про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що відкриття судом провадження у даній справи не зупиняє дію оскаржуваних позивачем припису та рішення суб`єкта владних повноважень. При цьому, невиконання оскарженого припису у встановлений строк може бути підставою для застосування ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області до позивача заходів реагування. Тому, у випадку винесення судового рішення на користь позивача, позивач (бюджетна установа) матиме необхідність додатково оскаржувати застосовані штрафні санкції як похідні дії органу державного нагляду. Крім того, позивач у справі є закладом вищої освіти, систематично на виконання вимог Закону України "Про вищу освіту" здійснює поселення студентів до студентських гуртожитків. Отже, виконання припису в частині встановлення та застосування плати за проживання у гуртожитках у невизначений час та стосовно невизначеної кількості осіб, з якими позивач не погоджується у повному обсязі, суттєво ускладнить виконання судового рішення у випадку винесення його на користь позивача. Щодо виконання оскаржуваного рішення позивач зазначає, що його виконання передбачає повернення грошових коштів ОСОБА_1 у визначеному розмірі. Отже, у випадку винесення судового рішення на користь позивача, позивач буде вимушений вчиняти дії, направлені на відновлення своїх прав, зокрема дії щодо повернення грошових коштів, безпідставно сплачених на виконання оскаржуваного рішення.

Заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги, третьою особою - ОСОБА_1 , подано відзив в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити та закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою НТУ "ХПІ".

Розгляд справи проведено без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин, які б вказували, що невжиття заходів забезпечення позову може заподіяти шкоди правам та інтересам позивача, а також те, що є ознаки очевидної протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області 05 вересня 2019 року складено припис № 05 та прийнято рішення №6.0-20 від 05 вересня 2019 року відносно Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут».

Частинами 1, 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що з метою захисту прав та інтересів позивача суд за його заявою або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, постановлення якої належить до дискреційних повноважень суду та вирішення питання щодо їх вжиття залежить від наявності однієї з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України, що встановлюється судом виходячи з конкретних доказів, поданих заявником.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб-позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Разом з тим, із поданої заяви про забезпечення адміністративного позову не вбачається підстав для вжиття таких заходів. Також, заявником не наведено суду істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Крім того, до заяви про забезпечення позову позивачем не додано жодних доказів, які б дали можливість встановити наявність чи відсутність обставин, які б, в свою чергу, вказували на очевидні ознаки протиправності рішень відповідача.

Сама ж лише незгода позивача із рішеннями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Щодо можливості притягнення позивача до відповідальності відповідачем за невиконання припису, то це є лише припущення позивача та не доведено жодним доказом.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року по справі № 520/9541/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 02.12.2019 року