Справа № 200/8622/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року справа №200/8622/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Ястребової Л.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Сухарька М.Г.,

секретар Сухов М.Є.,

за участі представника позивача Шатілова В.В.,

представника відповідача Пономарьова А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 р. у справі № 200/8622/19-а (головуючий І інстанції Смагар С.В., повний текст складено 26 вересня 2019 р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

УСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі - позивач, підприємство) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 25.03.2019 № про нарахування штрафних (фінансових) санкцій у загальному розмірі 2862958,50 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що не погоджується з висновками акту камеральної перевірки з огляду на те, що положення п. 198.6 ст. 198 ПК України обмежує право платника податку, що застосовує касовий метод, на включення до складу податкового кредиту сум ПДВ по податковим накладним на термін 1095 календарних днів з дати складання лише в разі, якщо вони були зареєстровані з порушенням граничних термінів. Зазначає, що крім того, актом встановлено порушення позивачем п. 200.1 ст. 200 ПКУ, проте у спірному податковому повідомленні-рішенні є посилання лише на п. 198.6 ст. 198 ПКУ, норма п. 200.1 ст. 200, п. 200.2 ст. 200 ПКУ відсутня. Також зазначає, що підприємство проводить свою господарську діяльність у населеному пункті, на території якої здійснювалася антитерористична операція.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 25 березня 2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість та застосовано штрафні (фінансові) санкції у загальній сумі 19210 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі апелянт наголошує, що судом не прийнято до уваги п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПКУ. Вважає за таких обставин, оскаржуване повідомлення-рішення є правомірним.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є юридичною особою, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України за кодом , місцезнаходження юридичної особи: Донецька обл., м. Краматорськ, пров. Земляний, 2, засновником якої є Донецька обласна рада. Основний вид діяльності - постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

На підставі п. 200.10 ст. 200 розділу V, у порядку п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, п. 76.3 ст. 76 р. ІІ Податкового кодексу України, головним державним ревізором-інспектором відділу податку на додану вартість Краматорського управління головного управління ДФС у Донецькій області, Поповою О.В. проведено камеральну перевірку Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за грудень 2018 року, за результатами якої складений акт №300/05-99-44-03-15-4/3337119 від 18.02.2019 року (а.с. 21-24).

За висновками акту перевірки встановлено порушення п. 198.6 ст. 198, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого ОКП «Донецьктеплокомуненерго» занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (рядок 18 декларації з ПДВ за грудень 2018 року № від 21.01.2019) у розмірі 1908639 грн.

25 березня 2019 року податковим органом на підставі акту перевірки від 18.02.2019 року № 300/05-99-44-03-15-4/3337119 винесено податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання на 2862958,50 грн., з них 1908639 грн. за податковим зобов`язанням та 954319,50 грн. за штрафними санкціями (а.с. 25-26).

Позивач скористався правом адміністративного оскарження та 11.04.2019 звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України за № 957/03 (а.с. 27-30).

Рішенням ДФС України від 13.06.2019 року скаргу позивача на податкове повідомлення-рішення залишено без задоволення, а рішення без змін (а.с. 31-32).

З приводу викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 187.10 ПКУ платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, інші житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений законом, послуги (роботи), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, фізичним особам, бюджетним установам, незареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, управителям багатоквартирних будинків, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Згідно з п. 44 підрозд. 2 розд. ХХ ПКУ тимчасово, до 01 січня 2022 року, платники податку, які здійснюють постачання (у тому числі оптове), передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Норма п. 44 підрозд. 2 розд. ХХ ПКУ поширюється на операції, за якими дата виникнення першої з подій, визначених у п. 187.1 та п. 198.2 ПКУ, припадає на звітні (податкові) періоди до 01.01.2022 р.

Сторонами не оспорюється, що позивач в період віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ у розмірі 1908639 грн. застосовувало касовий метод обліку ПДВ.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (пункт 187.1ст. 187 ПК України)

За змістом п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України визначено, що порушення якого вказано у акті перевірки, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.266 п. 14.1 ст. 14 ПК України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу- метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для позивача, як підприємства, що застосовує касовий метод, датою виникнення права на податковий кредит за операціями з отримання товару (робіт, послуг) є дата списання коштів з його банківського рахунку незалежно від дати складення податкових накладних.

Відповідно до п.33.3 ст.33 ПК України базовий податковий (звітний) період - період, за який платник податків зобов`язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму податкового зобов`язання платника податку.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до платіжних доручень, що містяться в матеріалах справи, оплата поставлених товарів була здійснена у грудні 2018 року. Призначення платежу зазначено: розподіл коштів за теплову енергію на виконання постанови КМУ від 18.06.2014р. № 217 НКРЕКП від 30.11.2018 р. № 1575 в тому числі ПДВ дог. № 3673/18-БО-6 від 16.10.2018 р. (а.с. 37-46).

Крім того, позивач звернувся до заступника голови Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» з проханням змінити призначення платежу перерахованих сум на виконання постанови КМУ від 18.06.2014 № 217 (НКРЕКп № 1575 від 30.11.2018) на користь НАК «Нафтогаз України» протягом періоду з 02 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року, з 17 грудня 2018 по 28 грудня 2018 згідно платіжних доручень, слід вважати таким: «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання постанови КМУ від 18.06.2014р. № 217 НКРЕКп №1575 від 30.11.2018 р. Реєстр на грудень 2018 року в тому числі ПДВ, дог. № 1625/15-БО-6 від 31.12.2014 р. (а.с. 47-49).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що звітним періодом для відображення в податковій звітності за касовим методом є саме дата сплати грудень 2018 року, тобто, звітний період починається саме з цієї дати.

Доводи апеляційної скарги відповідача обмежуються трактуванням норм Податкового кодексу та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Позивачем рішення суду не оскаржувалося, тому суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 200/8622/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Е.Г. Казначеєв

М.Г. Сухарьок