Справа № 320/4162/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

26 листопада 2019 року № 320/4162/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., за участю секретаря судового засідання Андреєвої К.В. розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про встановлення відсутності компетенції та визнання протиправним та скасування індивідуального акта,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, в якому позивач просить суд:

- встановити відсутність компетенції Богданівської сільської ради Броварського району Київської області на розпорядження земельною ділянкою в адміністративних межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області в Садівничому товаристві «Заліське» площею 0,06 га по вул. Польова,32;

- визнати протиправним та скасувати рішення Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 15 травня 2019 року № 1147-39-VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва та передачу її у власність громадянину ОСОБА_2 , яка розташована: АДРЕСА_1».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду, призначено підготовче зсідання.

24 жовтня 2019 року представником відповідача через службу діловодства суду подано клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування якого зазначив, що заявлена позивачем позовна вимога про встановлення відсутності компетенції у Богданівської сільської ради на розпорядження вищевказаною земельною ділянкою повинна розглядатися в межах іншого провадження передбаченого цивільно-процесуальним кодексом. Адже, встановлення будь-якого факту здійснюється виключно в порядку цивільного судочинства. В даному випадку задоволення вказаної вимоги позивачу потрібно для встановлення факту в цивільно-правових відносинах. Крім того, здійснення права розпорядження земельною ділянкою - цивільно-правова категорія притаманна власнику землі та повинна вирішуватися виключно в межах цивільного провадження про визнання відповідного рішення недійсним. Щодо рішення сільської ради, яке є предметом оскарження, то його скасування буде мати наслідком припинення права власності третьої особи. Разом з тим, адміністративним судам не підвідомчі спори, що мають наслідком припинення цивільних прав та обов`язків не суб`єкта владних повноважень. Такі справи повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства як спори про право. Більш того, у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (користування), тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

1 листопада 2019 року позивач через службу діловодства суду подала заперечення на вищевказане клопотання. Зазначила, що позовна вимога про встановлення факту відсутності компетенції Богданівської сільської ради є способом захисту, встановленим Кодексом адміністративного судочинства України. Саме суб`єкт владних повноважень зумовлює відмінність юрисдикції між судами. Тобто, саме від дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень залежить можливість користування особою немайновими правами. Будь-який спір завжди є спором про право. Жодних кваліфікуючих ознак, що спір про цивільне право виключає його вирішення в межах адміністративної юрисдикції Кодекс адміністративного судочинства не містить.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача підтримав заявлене клопотання.

В підготовчому судовому засіданні позивач заперечила проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

В підготовчому судовому засіданні представник третьої особи та третя особа підтримали заявлене клопотання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом ( п. 5 ч. 1 ст. 4 КАС України)

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір ( п.1 ч. 1 ст. 4 цього Кодексу).

Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

За правовим висновком Великої палати Верховного суду, який викладений у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли внаслідок прийняття Богданівською сільською радою Броварського району рішення від 15 травня 2019 року № 1147-39-VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва та передачу її у власність громадянину ОСОБА_2 , яка розташована: АДРЕСА_1».

За положеннями земельного законодавства, наслідком затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вибуття відповідної земельної ділянки з державної чи комунальної власності та набуття фізичною особою права приватної власності на таку земельну ділянку.

Конституційний Суд України в п.4 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

У разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки, а також правомірності надання іншій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки, має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 11.11.2014 у справі № 21-493а14, від 24.02.2015 у справі №21-34а15 та від 13.09.2017 у справі № 21-2465а16, підтриманій Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі №2а-3100/11/2170 (К/9901/4856/18), а також правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 803/884/17.

Суд звертає увагу позивача, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 2а-8868/11/2670 встановивши, що виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з рішеннями міськради про передання третій особі земельних ділянок, оскільки на них розміщено споруди, які належать позивачу, а він не давав добровільної відмови від права користування ними, зробила висновок: є невирішений спір про право на земельну ділянку, що унеможливлює його розгляд за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд не може встановити (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку.

Незважаючи на те, що оспорюване рішення міськради ще не було реалізовано (не укладено договори оренди з третьою особою), Велика Палата Верховного Суду вирішила, що спір є приватноправовим, оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушеного права користування земельною ділянкою позивача.

Отже, спір про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо прав на землю має бути вирішено в загальному чи господарському суді, якщо оскаржуване рішення має ненормативний характер і вичерпує свою дію після його реалізації (на виконання рішення укладено договір оренди, купівлі-продажу тощо), а особа набула права на земельну ділянку на підставі оскаржуваного рішення (або якщо оскаржуване рішення ще не реалізовано, однак уже порушує право позивача на землю).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом при розгляді справи встановлено, що виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю розпорядження органом місцевого самоврядування земельною ділянкою.

Враховуючи наведене суд вважає, що оскаржуване позивачем рішення органу місцевого самоврядування, як ненормативний акт індивідуальної дії, вичерпало свою дію після його реалізації, а тому подальше оспорювання правомірності набуття фізичною особою права на спірний об`єкт має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право.

Суд зазначає, що оскаржуючи дії суб`єкта владних повноважень щодо прийняття оскаржуваного рішення, позивач фактично оскаржує правомірність набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Оскільки суд дійшов висновку, що справу в частині позовних вимог про оскарження рішення Богданівської сільської ради не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України. Водночас, за положеннями ч.1 ст.239 КАС України, суд роз`яснює позивачеві про віднесення даної справи до юрисдикції цивільного суду.

Враховуючи вищевказані положення закону, провадження у даній справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасувати рішення Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 15 травня 2019 року № 1147-39-VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва та передачу її у власність громадянину ОСОБА_2 , яка розташована: АДРЕСА_1 підлягає закриттю.

При цьому, суд зазначає, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС України, в будь-якому випадку є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження у справі.

Водночас, щодо закриття провадження в частині позовних вимог про встановлення відсутності компетенції Богданівської сільської ради Броварського району для прийняття оскаржуваного рішення суд зазначає наступне.

В обгрунтування клопотання про закриття провадження у справі у цій частині відповідач вказував, що встановлення відсутності компетенції Богданівської сільської ради Броварського району Київської області є вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Так, згідно положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Разом з тим, зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 слідує, що позивач вважає, що у Богданівської сільської ради Київської області були відсутні визначені законом повноваження на розпорядження вищезазначеною земельною ділянкою в адміністративних межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області в Садівничому товаристві «Заліське» площею 0,06 га по вул. Польова, 32.

Тобто, в даному випадку, суть спірних правовідносин полягає у оспорюванні дій органу місцевого самоврядування пов`язаних із здійсненням владних управлінських функцій.

Так, органи місцевого самоврядування у земельних відносинах з громадянами та юридичними особами, в тому числі щодо вирішення питань розпорядження, передачі у власність, у користування земельних ділянок, а також їх вилучення, виступають виключно як суб`єкти владних повноважень.

Спір з органом місцевого самоврядування, як суб`єктом владних повноважень, пов`язаний з оскарженням його дій належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що виникнення спірних правовідносин обумовлено протиправними, на думку позивача, діями віповідача, а тому законність таких дій органу місцевого самоврядування, підлягає перевірці адміністративним судом.

У зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог про встановлення відсутності компетенції Богданівської сільської ради Броварського району Київської області на розпорядження земельною ділянкою в адміністративних межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області в Садівничому товаристві «Заліське» площею 0,06 га по вул. Польова,32.

З вищевикладених обставин, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 166, 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання про закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Закрити провадження в справі №320/4162/19 за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про встановлення відсутності компетенції та визнання протиправним та скасування індивідуального акта, в частині вимог про - визнання протиправним та скасувати рішення Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 15 травня 2019 року № 1147-39-VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва та передачу її у власність громадянину ОСОБА_2 , яка розташована: АДРЕСА_1».

Роз`яснити позивачу, що розгляд таких вимог має здійснюватися за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та в частині закриття провадження у справі може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали складено 02.12.2019

Суддя Я.В. Горобцова