Справа № 560/3115/19
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3115/19
РІШЕННЯ
іменем України

02 грудня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнаннявідмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно, викладену у листі від 22.04.2019 №738;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату компенсації за неотримане речове майно. На звернення позивача щодо виплати такої компенсації відповідачем відмовлено у виплаті. Позивач вважає відмову у виплаті йому компенсації вартості за неотримане речове майно протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

До суду 04.11.2019 надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначив, що позивачем не дотримано процедуру отримання грошової компенсації за неотримане речове майно, а саме: позивач рапорт про виплату компенсації подав після його звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу військової частини. Враховуючи, що чинним законодавстом не передбачено виплату військовою частиною компенсації за неотримане речове майно громадянам, звільненим з військової служби, тому відсутні підстави для задоволення позову.

У відповіді на відзив від 11.11.2019 позивач зазначив, що Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно не містить строку, протягом якого заява ( рапорт) про виплату грошової компенсації має бути поданий. Просив адміністративний позов задовольнити.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.10.2019 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває на речовому забезпеченні при військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №98 від 20.07.2018 року капітана ОСОБА_1 звільнено у запас, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

При цьому відповідачем проведено остаточний розрахунок з позивачем.

Так як під час звільнення позивача питання про виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно не було вирішено, позивач 19.04.2019 звернувся до відповідача із рапортом про вирішення вказаного питання.

Листом від 22.04.2019 №738 військова частина НОМЕР_1 відмовила у виплаті компенсації за неотримане речове майно.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Частиною 5 статті 17 Конституції України регламентовано, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Частиною 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Нормативно правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон України №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону України №2011-ХІІ встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України №2011-ХІІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 1 статті 9-1 Закону України №2011-ХІІІ (в редакції чинній на час звільненні позивача з військової служби) встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16 березня 2016 року затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (Далі - Порядок № 178).

Згідно із пунктами 2-4 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку №178 передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Згідно із абзацами 1, 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, в редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період визначено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Таким чином, відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №178 грошова компенсація здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу, з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця, будь-які інші підстав для виплати грошової компенсації окрім звільнення з військової служби та загибелі військовослужбовця законодавством не передбачені.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі №813/1280/17.

Судом встановлено, що позивач 20.07.2018 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №98 звільнений у запас, виключений зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення та подав за місцем проходження служби відповідний рапорт про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно. Оскільки позивач відповідає вимогам визначеним пунктами 2 та 3 Порядку №178, та подав за місцем військової служби відповідний рапорт, передбачений пунктом 4 зазначеного Порядку, суд приходить до висновку, що позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна.

Суд відхиляє позицію відповідача про те, що право на грошову компенсацію мають лише військовослужбовці до моменту звільнення з військової служби, оскільки право на грошову компенсацію мають військовослужбовці, у разі звільнення з військової служби, або члени його сім`ї та утриманці, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця. Крім того наказом Міністерства оборони №232 від 29.04.2016 року "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України" визначено, що військовослужбовці повинні отримувати саме речове забезпечення відповідно до затверджених норм, а не грошову компенсацію.

Таким чином, відмова у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно, викладена у листі від 22.04.2019 №738 є протиправною.

Враховуючи наведене, позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправною відмови військової частини НОМЕР_1 у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно, викладену у листі від 22.04.2019 №738 та зобов`язання військової частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оскільки відповідач не довів правомірність оскаржуваної відмови, а встановлені обставини справи свідчать про її протиправність, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому адміністративний позов необхідно задовольнити.

Відповідно до вимог пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, тому розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно, викладену у листі від 22.04.2019 №738.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02 грудня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя Д.Д. Гнап