Справа № 520/4676/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 р.Справа № 520/4676/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Сіренко О.І. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача Гончаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз супермаркетів Харкова" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків, повний текст складено 06.09.19 року по справі № 520/4676/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз супермаркетів Харкова"

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказу, припису, постанови та визнання протиправним інспекційного відвідування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Союз супермаркетів Харкова", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд: 1) визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держпраці у Харківській області про проведення заходів державного контролю ТОВ «Сучасний Модерн», ТОВ «ССХА» від 25.01.2019 №01.01-07/178 в частині здійснення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування ТОВ «ССХА» ();

2) визнати проведення інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Харківській області ТОВ «ССХА» за адресою; м. Харків, вул. Плеханівська, 135/139, м. Харків, пр.П.Григоренка, 18-в, м. Харків вул. Плеханівська, 18 з 28.01.2019 по 07.03.2019 протиправним;

3) визнати протиправним та скасувати припис ГУ Держпраці у Харківській області про усунення виявлених порушень №ХК4136/290/3НП/АВ/П від 07.03.2019 року;

4) визнати протиправною та скасувати постанову ГУ Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК4136/290/3НП/АВ/П/ТД-ФС від 20.03.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз супермаркетів Харкова" задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК4136/290/3НП/АВ/П/ТД-ФС від 20.03.2019, в частині накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Союз супермаркетів Харкова" (місцезнаходження: 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 18 код, ) штрафу у розмірі 500760,00 (п`ятсот тисяч сімсот шістдесят гривень).

В іншій частині в задоволені позову - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що захід державного нагляду (контролю) було призначено та здійснено владним суб`єктом з порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим наказ про проведення заходів державного контролю підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а проведення інспекційного відвідування визнанню протиправним. Стверджував, що висновки за результатами інспектування є вигаданими. Тому припис видано безпідставно, а штраф накладено неправомірно.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 28.11.2019 року представник відповідача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ГУ Держпраці у Харківській області було одержано лист Територіального управління ДБР у місті Полтава від 14.01.2019 №485/02-2 (вх. 27/627 від 14.01.2019 року) (т. 1 а.с.155).

У зв`язку з одержанням цього листа 25.01.2019р. владним суб`єктом, ГУ Держпраці у Харківській області було видано наказ №01.01-07/178, яким відносно заявника призначено захід державного контролю у формі інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин. (т. 1 а.с.46-49).

У ході здійснення призначеного заходу контролю владним суб`єктом 30.01.2019р. було складено вимогу про надання/поновлення документів №ХК4136/290/НД від 30.01.2019 (а.с.57-59) та акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ХК4136/290/НП від 30.01.2019 року (т. 1 а.с.60).

У тексті акту відображені судження про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, вказано відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, строк проведення інспекційного відвідування зупинений до 11.02.2019 року.

07.02.2019 року заявник направив до ГУ Держпраці у Харківській області лист - повідомлення за вих. №12, в якому зазначив, що надавав усі документи, а вимога щодо повторного витребування оригіналів та завірених належних чином копій документів є протиправною. (т. 1 а.с.62)

Проте, супровідним листом від 11.02.2019 № 15 року заявник надав ГУ Держпраці у Харківській області документи на 1467 (одна тисяча чотириста шістдесят сім) аркушах за вимогою від 30.01.2019 року. (т. 1 а.с.65)

Також, супровідним листом від 12.02.2019 року №18 заявник додатково надав документи на 20 (двадцяти) аркушах за вимогою від 30.01.2019 року. (т. 1 а.с.66)

13.02.2019р. відповідачем, ГУ Держпраці у Харківській області було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ХК4136/290/2НП від 13.02.2019р., в якому зазначено, що о 17-30 13.02.2019 року без участі представників підприємства посадовими особами здійснено спробу проведення інспекційного відвідування. В акті зазначено про неможливість проведення заходу контролю через: ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування та ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів, а саме надання інформації не в повному обсязі, у зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 22.02.19 року. (т. 1 а.с.70)

13.02.2019р. Головним управлінням Держпраці у Харківській області було складено вимогу про надання/поновлення документів №ХК4136/290/2НД (отримана заявником 19.02.2019), в якій зазначено про проведення інспекційного відвідування з 10-00 по 13.02.2019р. о 17-30год. без присутності уповноважених осіб підприємства за адресами здійснення господарської діяльності підприємством. Додатково зазначено про необхідність надати відповідачу пояснення (документи, тощо) щодо відносин підприємства з 90 фізичними особами.

Заявником, ТОВ «ССХА» на адресу ГУ Держпраці у Харківській області листом за вих. №27 від 22.02.2019 було надано інформацію за вимогою №ХК4136/290/2НД від 13.02.2019р. (т. 1 а.с.74)

Окрім того, ТОВ «ССХА» 26.02.2019 року на адресу ГУ Держпраці у Харківській області за вих. №28 направлено заперечення на акти про неможливість проведення інспекційного відвідування №ХК4136/290/НП від 30.01.2019 та №ХК4136/290/2НП від 13.02.2019. (а.с.79)

25.02.2019р. відповідачем, Головним управлінням Держпраці у Харківській було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ХК4136/290/3НП, о 17-30год. 25.02.2019 року без участі представників підприємства у зв`язку з: ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування та ненаданням для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів, а саме надання інформації не в повному обсязі, у зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 07.03.19. (т.1 а.с.91)

25.02.2019р. Головним управлінням Держпраці у Харківській області було складено вимогу про надання/поновлення документів №ХК4136/290/ЗНД, якій зазначено про проведення інспекційного відвідування з 22.02.2019 року 10-00 по 25.02.2019 17-30 без присутності уповноважених осіб підприємства за адресами здійснення господарської діяльності підприємством. Зазначено про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю. Інспекційне відвідування зупинене на 9 календарних днів та зобов`язано підприємство у строк до 10-00 07.03.2019 надати відповідачу пояснення (документи, тощо) щодо відносин підприємства з 36 фізичними особами. (т. 1 а.с.89)

Заявником, ТОВ «ССХА» на адресу ТУ Держпраці у Харківській області листом за вих. №32 від 01.03.2019 було надано пояснення за вимогою №ХК4136/290/ЗНД від 25.02.2019 без документів, зазначено, про витребуваня документів, які вже надавались підприємством до контролюючого органу. (т.1 а.с. 94-95)

ТОВ «ССХА» на адресу ГУ Держпраці у Харківській області за вих. №37 направлено заперечення на акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ХК4136/290/ЗНП від 25.02.2019. (т. 1 а.с. 99)

07.03.2019р. відповідачем, Головним управлінням Держпраці у Харківській було складено акт №ХК4136/290/3НП-АВ про проведення інспекційного відвідування з 28.01.2019р. року по 07.03.2019р. (далі за текстом - Акт).

У тексті акту владним суб`єктом викладені судження про вчинення заявником порушень законодавства про працю, зокрема, частини першої, третьої статті 24 КЗпП України, а саме - фактичний допуск найманих працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту). (т. 1 а.с.110-119).

07.03.2019р. відповідачем, Головним управлінням Держпраці у Харківській у зв`язку з складанням акту №ХК4136/290/3НП-АВ від 07.03.2019 року про проведення інспекційного відвідування, було видано припис №№ХК4136/290/3НП/АВ/П, яким відповідно до п. 27 Порядку №295, зобов`язано керівника ТОВ «ССХА» усунути порушення ч. 1,3 ст. 24 КЗпП України щодо фактичного допущення працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з встановленням строку усунення порушень до 07.04.2019 року.( т. 1а.с.50-51)

На адресу заявника було направлено повідомлення від 12.03.2019 року № 0591, в якому вказано, що розгляд справи про накладання штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення відбудеться 20.03.2019 року о 11.30год. (т. 1 а.с.121)

Заявник, ТОВ «ССХА» направив до Головного управління заяву про надання роз`яснень від 18.03.2019, в якій вказано про надання роз`яснення щодо отримання відправлення з пустими аркушами. (т.1 а.с. 122)

Окрім того, заявник 19.03.2019 року на адресу ГУ Держпраці у Харківській області направив повідомлення про неможливість розгляду справи у зв`язку з неознайомленням з матеріалами проведеної перевірки. (т. 1 а.с.130).

20.03.2019р. відповідач з посиланням на Акт інспекційного відвідування №ХК4136/290/ЗНП/АВ від 07.03.2019 року та ст.295 Кодексу законів про працю України, ст.53 Закону України «Про зайнятість населення», ч.3 ст.34 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні», п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. № 509), абз. 2 ч.2 ст.265 КЗпП України видав постанову №ХК4136/290/ЗНП/АВ/П/ТД-ФС про накладання штрафу у розмірі 2.378.610,00 грн. (т. 1 а.с.34-35).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що за 4 епізодами (подвійне включення до переліку ОСОБА_1 та включення до переліку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) матеріалами справи не доведено події вчинення заявником порушення, отже штраф підлягає скасуванню у розмірі 500760,00грн.

У решті епізодів порушень (15 фактів роботи фізичних осіб - громадян) заявником не спростовано викладених в акті суджень владного суб`єкта, а судом з поданих документів з`ясовано, що відносини мають характер трудових, зумовлені потребами повсякденної поточної господарської діяльності, розмір винагороди громадян має заздалегідь та наперед фіксований характер і не залежить від обсягу виконаної роботи. Відтак, у цій частині позов належить відхилити.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З приводу прийняття владним суб`єктом рішення про призначення заходу контролю та проведення заходу контролю, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органам Державної служби України з питань праці (далі за текстом - Держпраці) повноваження на державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю надані, зокрема, приписами ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України.

Спосіб реалізації таких повноважень регламентований положеннями Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ч.1 ст.1 якого передбачено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

При цьому, у силу спеціальної норми права, а саме: ч.4 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Частиною ж 2 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Таким чином, способом реалізації повноваження державного нагляду у галузі дисципліни у сфері праці є проведення органом Держпраці у тому числі інспектування, котре за своєю правовою суттю, змістом та призначенням є заходом державного нагляду (контролю) і здійснюється у порядку спеціального законодавства.

Судом встановлено, що рішення про призначення заходу державного нагляду (контролю) було прийнято владним суб`єктом у зв`язку з одержанням повідомлення органу правопорядку - ТУ ДБР у Полтавській області.

Указане узгоджується як із ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», так і з п.п.4 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017р. №295; далі за текстом - Порядок №295, яка станом на січень 2019р. підлягала застосуванню як діюче рішення Уряду України).

Отже, передбачений законодавством привід для реалізації владної управлінської функції контролю органом Держпраці у спірних правовідносинах наявний.

Порушень з боку владного суб`єкта під час проведення заходу державного нагляду (контролю) прав суб`єкта господарювання, передбачених ст.10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», судом у ході розгляду справи не виявлено, у тексті позову заявник на наявність таких порушень не посилався, в судовому засіданні представник позивача на існуванні таких порушень також не наголошував.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржений захід державного нагляду (контролю) був проведений владним суб`єктом у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами.

З цих міркувань усі доводи заявника про порушення у ході такого заходу прав та інтересів Товариства слід визнати безпідставними, адже наведені обставини об`єктивно не здатні призвести до змін у правовому становищі особи (змін стану суб`єктивних прав та обов`язків), оскільки не створюють ніяких самостійних юридичних наслідків.

Судова колегія звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі та в позовній заяві, ТОВ «ССХ» не заперечувало відносно отримання направлення №01.01- 02.03/353 від 25.01.2019 року та більш того позивач допустив інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування, що підтверджується серед інших доказів, направленням, журналом перевірок суб`єкта господарювання, процсуальними заявами позивача.

Разом з тим суд апеляційної інстанції зазначає, що саме на етапі допуску до інспекційного відвідування позивач міг поставити питання про необґрунтованість призначення та невідповідність розпорядчих документів. Але, позивач здійснив допуск до проведення інспекційного відвідування, тому в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого перевіряється контролюючим органам. Такого правового висновку, в подібних відносинах з контролюючими органами, дійшов Верховний Суд України в постанові від 24.12.2010 у справі № 21-25а10, Верховний Суд України від 13.02.2018 № 804/5402/14.

За визначенням ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Водночас із цим, за визначенням ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а згідно з ч.1 ст.837 цього ж кодексу за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Порівнюючи зміст наведених визначень, колегія суддів зазначає, що трудовий договір укладається на виконання роботи як такої (без конкретизації її обсягів, строків виконання, результатів).

При цьому, у силу ст.94 Кодексу законів про працю та ст.1 Закону України «Про оплату праці» у трудовому договорі зазначається загальний розмір винагороди найманого працівника.

Натомість, предметом договору як цивільного правочину є конкретний обсяг роботи, строк виконання роботи, матеріальний результат, вартість роботи за розрахункову одиницю обчислення.

Документи про виконання зобов`язань за цивільним правочином мають відповідати вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», де указано, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Окремо суд на виконання ч.5 ст.242 КАС України бере до уваги, що правовий висновок з приводу кваліфікації відносин як трудових міститься у постанові Верховного Суду від 26.09.2018р. по справі №822/723/17 (адміністративне провадження №К/9901/3264/17), де указано, що основною ознакою, яка відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату; Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду; З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що підставою для накладення штрафу слугували судження про допуск до роботи 19 найманих працівників без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу (а також без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації держаної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України), а саме: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_5 ; 3) ОСОБА_6 ; 4) ОСОБА_7 ; 5) ОСОБА_8 ; 6) ОСОБА_9 ; 7) ОСОБА_10 ; 8) ОСОБА_11 ; 9) ОСОБА_1 ; 10) ОСОБА_12 ; 11) ОСОБА_13 ; 12) ОСОБА_14 ; 13) ОСОБА_15 ; 14) ОСОБА_16 ; 15) ОСОБА_17 ; 16) ОСОБА_18 ; 17) ОСОБА_2 ; 18) ОСОБА_3 ; 19) ОСОБА_4 .

З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження взаємовідносин з ОСОБА_1 та ОСОБА_11 (Виконавці) заявником надано документи з назвою цивільно-правовий договір № 14 від 21.01.2019 та 21 від 23.01.2019 року, за яким Виконавці зобов`язується надати послуги з прибирання підлоги, миття посуду, миття губок та роздачі, протирання столів на умова передбачених цим договором. Вартість вказаних послуг складала всього у розмірі 1000 грн.(а.с. 166, 221, т.1)

Згідно актів надання послуг від 19.02.2019 року та від 21.02.2019 року складених до вказаних цивільно-правових договорів № 14 від 21.01.2019 року та № 21 від 23.01.2019 року, замовник ТОВ «ССХА» прийняв надані ОСОБА_1 та ОСОБА_11 послуги, узгоджена винагорода склала 1000 грн. Згідно видатковим касовим ордерам від 21.02.019 року та від 22.02.019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_11 сплачено за надані послуги по цивільно-правовим договорам № 14 від 21.01.2019 року № 21 від 23.01.2019 у сумі 805,00 грн. кожній (а.с.169-170, 224-225, т.1).

Суд відмічає, що надані заявником акти не містять чіткого визначення змісту та обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції.

При цьому, при обставині невизначення обсягу робіт, розмір оплати (винагороди за роботу) визначений наперед та у фіксованій сумі.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає обгунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для кваліфікації відносин між Товариством та згаданими громадянами у якості цивільних, оскільки ці відносини слід кваліфікувати як трудові, адже в матеріалах справи відсутні документи про досягнення між Товариством та виконавцями робіт домовленості з усіх параметрів та факторів цивільного правочину.

На підтвердження взаємовідносин з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (Виконавці) заявником надані до суду документи з назвою цивільно-правові договори № 15 від 21.01.2019 року, № 17 від 23.01.2019 року, № 24 від 24.01.2019 року, № 30 від 24.01.2019 року, № 31 від 24.01.2019 року, № 33 від 25.01.2019 року, № 37 від 25.01.2019 року, № 38 від 25.01.2019 року, за якими Виконавці зобов`язується надати послуги з переміщення товарів у складських приміщеннях та розстановки товарів у складських приміщеннях. Вартість вказаних послуг склала всього кожному у розмірі 1600 грн. (а.с.171,176,186,206, 221,216,226,231, т.1)

Згідно актів надання послуг від 19.02.2019 року, від 21.02.2019 року, від 22.02.2019 року, від 23.02.2019 року, які були складені до кожного цивільно-правового договору договори № 15 від 21.01.2019 року, № 17 від 23.01.2019 року, № 24 від 24.01.2019 року, № 30 від 24.01.2019 року, № 31 від 24.01.2019 року, № 33 від 25.01.2019 року, № 37 від 25.01.2019 року, № 38 від 25.01.2019 року, замовник ТОВ «ССХА» прийняв надані ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 послуги, узгоджена винагорода склала 1600 грн.(а.с. 174, 179, 189, 196, 199, 209, 214, 219, 229, 234, т.1)

Згідно видаткових касових ордерів від 21.02.019 року, 22.02.019 та 25.02.019 року вказаним особам сплачено послуги по вказаним цивільно-правовим договорам у сумі 1288,00 грн. кожному окремо (а.с. 175, 180, 190, 189, 210, 215, 200, 220, 230, 235, т.1).

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що надані заявником акти не містять чіткого визначення змісту та обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції.

При цьому, при обставині невизначення обсягу робіт, розмір оплати (винагороди за роботу) визначений наперед та у фіксованій сумі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для кваліфікації відносин між Товариством та згаданими громадянами у якості цивільних, оскільки ці відносини слід кваліфікувати як трудові, адже в матеріалах справи відсутні документи про досягнення між Товариством та виконавцями робіт домовленості з усіх параметрів та факторів цивільного правочину.

На підтвердження взаємовідносин з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 (Виконавці) заявником надані до суду документи з назвою цивільно-правові договори № 16 від 21.01.2019 року, № 18 від 23.01.2019 року, № 20 від 23.01.2019 року, № 20 від 23.01.2019 року, № 23 від 24.01.2019 року за яким Виконавець зобов`язується надати послуги з фасування овочів та фруктів на умовах передбачених даним договором. Вартість послуг складає всього у розмірі 800 грн.(а.с.161,189, 191, 201 т.1)

Згідно актів надання послуг від 19.02.2019 року, від 21.02.2019 року та від 22.02.2019 року складених до цивільно-правових договорів № 16 від 21.01.2019 року, № 18 від 23.01.2019 року, № 20 від 23.01.2019 року, № 20 від 23.01.2019 року, № 23 від 24.01.2019 року, замовник ТОВ «ССХА» прийняв надані вказаними особами послуги, узгоджена винагорода склала 800 грн. кожній. Згідно видаткового касового ордеру від 21.02.019 року, 22.02.019 року ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ОСОБА_10 ОСОБА_12 сплачено за послуги по вказним цивільно-правовим договорам кожній окремо у сумі 644,00 грн. (а.с. 164, 165, 184, 185, 194, 195, 204, 205, т.1).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надані заявником акти не містять чіткого визначення змісту та обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції.

При цьому, при обставині невизначення обсягу робіт, розмір оплати (винагороди за роботу) визначений наперед та у фіксованій сумі.

Таким чином, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для кваліфікації відносин між Товариством та згаданими громадянами у якості цивільних, оскільки ці відносини слід кваліфікувати як трудові, адже в матеріалах справи відсутні документи про досягнення між Товариством та виконавцями робіт домовленості з усіх параметрів та факторів цивільного правочину.

На підтвердження взаємовідносин з ОСОБА_9 (Виконавець) заявником було надано документ з назвою цивільно-правовий договір № 19 від 23.01.2019 року, за яким Виконавець зобов`язується надати послуги з замісу тіста, приготування начинок для пиріжків на умовах передбачених даним договором. Вартість послуг складає всього у розмірі 1400 грн. (а.с. 206, т. 1)

Згідно акту надання послуг від 21.02.2019 року складеного до цивільно-правового договору № 19 від 23.01.2019 року, замовник ТОВ «ССХА» прийняв надані ОСОБА_9 послуги, узгоджена винагорода склала 1400 грн. Згідно видаткового касового ордеру від 22.02.019 року ОСОБА_9 сплачено послуги по цивільно-правовому договору № 19 від 21.02.2019 року у сумі1127,00 грн. (а.с.209-210, т.1).

Суд відмічає, що надані заявником акти не містять чіткого визначення змісту та обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції.

При цьому, при обставині невизначення обсягу робіт розміру оплати (винагороди за роботу) визначений наперед та у фіксованій сумі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для кваліфікації відносин між Товариством та згаданим громадянином у якості цивільних, оскільки ці відносини слід кваліфікувати як трудові, адже в матеріалах справи відсутні документи про досягнення між Товариством та виконавцем робіт домовленості з усіх параметрів та факторів цивільного правочину.

При цьому, колегія суддів зазначає, що усі перелічені вище роботи (прибирання приміщень, переміщення товарів, фасування овочів та фруктів, замішування тіста і приготування начинок для пиріжків) поза будь-яким розумним сумнівом поглинається процесом організації заявником власної господарської діяльності.

Організація цих відносин як цивільних є об`єктивно неможливою з огляду на те, що потреба заявника у цих роботах виникає постійно та безперервно і саме у процесі поточного щоденного функціонування, а відтак, не може бути визначена наперед.

Указане підтверджується і змістом наданих заявником актів виконаних робіт, котрі не містять будь-якої конкретизації обсягів виконаної роботи, що є кваліфікуючою ознакою саме трудових відносин.

Абзацом 2 ч.2 ст.265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.

Отже, розмір штрафу за кожним епізодом порушення дорівнює 125190,00грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до переліку громадян Головним управлінням двічі включено ОСОБА_1 (під позицією №1 та під позицією №9).

Крім того, відповідачем включено до переліку громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (позиції №№17-19), при цьому матеріалами справи доведено, що ці особи є найманими працівниками інших фізичних осіб - підприємців, які у свою чергу здійснюють господарську діяльність у приміщеннях заявника (т.2, а.с. 107-117 ).

Враховуючи викладене, оскільки за 4 епізодами (подвійне включення до переліку ОСОБА_1 та включення до переліку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) матеріалами справи не доведено події вчинення заявником порушення, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що штраф підлягає скасуванню у розмірі 500760,00грн.

У решті епізодів порушень (15 фактів роботи фізичних осіб - громадян) заявником не спростовано викладених в акті суджень владного суб`єкта, а судом з поданих документів з`ясовано, що відносини мають характер трудових, зумовлені потребами повсякденної поточної господарської діяльності, розмір винагороди громадян має заздалегідь та наперед фіксований характер і не залежить від обсягу виконаної роботи.

Відтак, у цій частині позов належить відхилити.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року по справі 520/4676/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ СУПЕРМАРКЕТІВ ХАРКОВА" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року по справі № 520/4676/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 03.12.2019 року