Справа № 1.380.2019.005818
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.005818
У Х В А Л А

з питань залишення позову без розгляду в частині позовних вимог

05 грудня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши у письмовому провадженні питання про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради (82100, Львівська обл., м.Дрогобич, пл.Ринок, 1), із вимогами (враховуючи уточнені позовні вимоги):

-визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради щодо обмеження пільг ОСОБА_1 , передбачених п.п.4, 5, 6 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01.10.2014 року;

-зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради поновити з 01.10.2014 року надання пільг ОСОБА_1 , передбачених п.п.4, 5, 6 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскільки йому вже була встановлена законодавством України для ветеранів війни, - учасникам бойових дій, пільга у розмірі 75% безтермінова від загальної норми споживання, з оплати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами), та він нею користувався до 01.10.2014 року, то у відповідача були відсутні правові підставі обмежувати норму пільги, у зв`язку із внесенням змін до чинного законодавства, позаяк позивачу були встановлені дані пільги безтерміново. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою судді від 08.11.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із позовом вирішується судом в порядку письмового провадження.

Визначаючись щодо поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Так, у позові позивач зазначає, що про порушення своїх прав довідався лише у липні 2019 року, отримавши інформацію від гр. ОСОБА_2 , який є також учасником бойових дій та який повідомив його про наявні обмеження вищевказаних пільг та ознайомив із постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 року у справі №1340/3605/18 (за позовом ОСОБА_2 ). Окрім того, позивач вказав, що ніколи не вникав у зміст надісланих йому рахунків по оплаті комунальних послуг, вважав їх достовірними та такими, що складені з дотриманням прав на загальні пільги.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що початком строку звернення до суду є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017 року, визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, установлений Кодексом адміністративного судочинства України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Підставами для визнання причин пропуску строку звернення із позовом поважними, визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Оскільки, дане поняття за своєю суттю є оціночним, тому суд у кожному конкретному випадку має надати правову оцінку відповідним обставинам та, як наслідок, визначити, чи можуть такі обставини бути визнані поважними.

Європейський суд з прав людини у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Враховуючи те, що пільги щодо комунальних послуг є періодичними (щомісячними), то про порушення своїх прав, позивач повинен був дізнатись в кінці кожного місяця під час отримання платіжок про оплату комунальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву було подано до суду позивачем 07.11.2019 року, про що є відмітка суду, про надходження вхідної кореспонденції - позову (вх. №41153).

Таким чином, що стосується позовних вимог про відновлення порушеного права ОСОБА_1 саме з 01.10.2014 року, то суд відзначає, що з позовною заявою про оскарження цих дій позивач звернувся до суду 07.11.2019 року, тобто з пропуском встановленого шестимісячний строку для звернення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не очікував про можливі порушення його прав із сторони відповідача та не був обізнаний з приводу цього, суд не може вважати поважними причини пропуску звернення до суду, адже такі обставини не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для звернення позивача до суду.

Інших (поважних) причин, які перешкоджали йому подати до суду позовну заяву у встановлені строки, позивачем не наведено.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, під час розгляду питання щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду позивач не надав у обґрунтування своїх стверджень достатніх доказів у підтвердження обставин, що перешкоджали йому своєчасно звернутися до суду із позовом в період з 01.10.2014 року. Окрім того, суд не вбачає можливим визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, у зв`язку із необізнаністю позивача про порушення його прав.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду в частині позовних вимог, з причин, які не є поважними.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч.ч.3-4 ст.123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради щодо обмеження пільг ОСОБА_1 з 01.10.2014 року по 06.05.2019 року та зобов`язання відповідача поновити з 01.10.2014 року по 06.05.2019 року надання пільг ОСОБА_1 , передбачених п.п.4, 5, 6 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - залишити без розгляду, відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

Керуючись ст.122, 123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради щодо обмеження пільг ОСОБА_1 , передбачених п.п.4, 5, 6 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01.10.2014 року по 06.05.2019 року та про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради поновити з 01.10.2014 року по 06.05.2019 року надання пільг ОСОБА_1 , передбачених п.п.4, 5, 6 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, та у строки визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сасевич О.М.