Справа № 520/3981/19
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 р. Справа № 520/3981/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Гуцала М.І. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Куп`янської міської ради Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Старосєльцева О.В.) від 22.08.2019 року (повний текст рішення складено 22.08.2019р.) по справі №520/3981/19

за позовом ОСОБА_1

до Куп`янської міської ради Харківської області, Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області

про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду із адміністративним позовом до Куп`янської міської ради Харківської області, Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Куп`янського міського голови від 22.03.2019 року, №30/кп, про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача з займаної посади;

- поновити позивача на посаді начальника відділу освіти Куп`янської міської ради;

- стягнути з відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.01.2019 року по дату прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді, з урахуванням кількості робочих днів та середньоденної заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність оскаржуваного розпорядження про звільнення позивача із займаної посади.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Куп`янського міського голови від 22.03.2019 року, №30/кп, про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача з займаної посади.

Поновлено позивача на посаді начальника відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області з 23.03.2019 року.

Стягнуто з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.03.2019 року по 22.08.2019 року в сумі 34788,53 грн. з утриманням обов`язкових податків, зборів та внесків.

Звернуто рішення до негайного виконання в частині присудження виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць та щодо поновлення на посаді.

Не погодившись із судовим рішенням, Куп`янською міською радою Харківської області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про протиправність оскаржуваного розпорядження. Зазначив, що приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено процедуру накладення дисциплінарного стягнення в частині строку давності його застосування. На думку скаржника, вказані висновки суду є помилковими, оскільки у відношенні позивача, як посадової особи органу місцевого самоврядування, було застосовано норми спеціального законодавства, які є переважними і визначають процедуру та унормовують притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб вказаної категорії.

Позивач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Позивач надала до суду заяву, в якій просила провести розгляду справи за її відсутності та відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши без змін рішення суду першої інстанції.

Представники відповідачів надали до суду заяви, в яких просили провести розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивач з 2011 року проходила публічну службу в органах місцевого самоврядування на посаді начальника Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області.

Розпорядженням секретаря міської ради від 30.08.2018р. №63/КП позивача звільнено з роботи.

Не погодившись із вказаним розпорядженням, позивач звернувся до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 року по справі №2040/7979/18 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Куп`янської міської ради Харківської області, відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області про визнання протиправним та скасувати розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Куп`янського міського голови від 30.08.2018 року №63/КП про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу освіти Куп`янської міської ради. Стягнуто з відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 66 402 грн. 08 коп., з урахуванням сплати податків та зборів (а.с. 14-19).

На виконання вказаного судового рішення, розпорядженням секретаря міської ради від 25.01.2019 року №08/кп позивача поновлено на посаді начальника відділу освіти Куп`янської міської ради (а.с. 12).

Разом з тим, 24.01.2019 року розпорядженням секретаря міської ради №22 призначено провести з 24.01.2019 року по 22.03.2019 року службове розслідування за можливими фактами неналежного виконання службових обов`язків та недотримання вимог чинного законодавства начальником відділу освіти Куп`янської міської ради ОСОБА_1 . (а.с. 57)

Підставою для проведення службового розслідування слугував факт отримання 18.01.2019 року повідомлення слідчого СВ Куп`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області про порушення кримінального провадження за ч. 2 ст. 191 КК України, внесенням відповідних відомостей до ЄРДР (№0000142)

Розпорядженням секретаря міської ради від 25.01.2019 року № 09/кп через порушення кримінального провадження (ЄРДР №0000142) та проведення службового розслідування за можливими фактами неналежного виконання службових обов`язків та недотримання вимог чинного законодавства, відсторонено позивача від здійснення повноважень на посаді на час проведення службового розслідування (а.с. 13).

За наслідком проведеного службового розслідування складено Акт від 21.03.2019 року №б/н, відповідно до якого, комісія дійшла висновку, що начальником відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області ОСОБА_1 було порушено вимоги Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, що затверджена наказом Міністерства фінансів України № 59 від 13.03.1998 року, наказу Міністерства транспорту України від 10.02.1998 р. № 43 "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті" (зі змінами), Положення про відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області, затвердженого рішенням Куп`янської міської ради Харківської області № 367-УІІ від 25.11.2016 р., посадової інструкції начальника відділу освіти, затвердженої Куп`янським міським головою 05.01.2011 р. (а.с.64-70)

З результатами службового розслідування позивач була ознайомлена 21.03.2019 року, що підтверджується її підписом.

З посиланням на вищевказаний Акт, 22.03.2019 року заступником голови міської ради видано розпорядження №30/кп, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення згідно ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) (а.с. 11-12).

Фактичною підставою застосування вказаного стягнення слугувало одноразове грубе порушення трудових обов`язків, яке полягає у порушенні вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, що затверджена наказом Міністерства фінансів України № 59 від 13.03.1998 року, наказу Міністерства транспорту України від 10.02.1998 р. № 43 "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті" (зі змінами), Положення про відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області, затвердженого рішенням Куп`янської міської ради Харківської області № 367-УІІ від 25.11.2016 р., неналежне виконання своїх посадових обов`язків, що призвело до заподіяння значної матеріальної шкоди місцевому бюджету.

Не погодившись із правомірністю звільнення, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваного розпорядження у зв`язку з порушенням процедури накладення дисциплінарного стягнення, а саме, пропуск відповідачем визначеного ст.148 КЗпП України строку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку про необхідність поновлення позивача на посаді та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.03.2019 року по 22.08.2019 року в сумі 34788,53 грн. з утриманням обов`язкових податків, зборів та внесків.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, згідно статті 1 вищевказаного Закону, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Правове регулювання статусу посадових осіб місцевого самоврядування визначено статтею 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до положень вказаної статті Закону, правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Статтею 4 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

Як вбачається з оскаржуваного розпорядження, відносини з проходження позивачем публічної служби в органах місцевого самоврядування були припинені з посиланням на п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України за результатами висновків проведеного службового розслідування.

Наведеною правовою нормою КЗпП України встановлено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

З огляду на те, що звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, то воно має здійснюватися з дотриманням порядку і строків, викладених у статей 148, 149 цього Кодексу.

Так, згідно статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Вимогами статті 149 КЗпП України визначено порядок застосування дисциплінарних стягнень. Так, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950 затверджено Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян; у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства.

Відповідно до пункту 2 Порядку рішення щодо проведення службового розслідування приймається вищими посадовими особами України, Першим віце-прем`єр-міністром України, керівником органу державної влади (посадовою особою), що призначив на посаду особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проводитися службове розслідування, керівником органу, в якому працює зазначена особа.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: 1) отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; 2) надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, необхідні для проведення службового розслідування; 3) звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування; 4) подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять; 5) звертатися до керівника органу у письмовій формі з обґрунтованим клопотанням про виведення із складу комісії з проведення службового розслідування осіб, в яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, стосовно якої проводиться службове розслідування (п. 7 Порядку).

Відповідно до пункту 8 Порядку, за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу особи, стосовно якої проведено службове розслідування.

Як було встановлено під час розгляду справи, фактично підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення слугували висновки проведеного службового розслідування, які були викладені в акті від 21.03.2019 року. При цьому, як вбачається з акту, позивач була ознайомлена із результатами службового розслідування, надала відповідні пояснення, із заявами, клопотаннями та зауваженнями не зверталась та не оскаржувала дії чи бездіяльність членів комісії. Порушення процедури призначення та проведення службового розслідування, а також оформлення її результатів колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таким чином, враховуючи висновки службового розслідування про порушення позивачем вимог нормативно-правових актів, а також висновки про наявність матеріальної шкоди, завданої місцевому бюджету внаслідок неналежного виконання позивачем своїх посадових обов`язків, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення згідно п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

В свою чергу, скасовуючи оскаржуване розпорядження, суд першої інстанції дійшов висновку про пропуск відповідачем визначеного ст.148 КЗпП України строку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки строк перебігу для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності визначається днем, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, тому саме з цього дня слід обчислювати початок перебігу строку для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Вказаний висновок щодо обчислення строку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 р. у справі №810/1224/17.

Згідно п. 10 Порядку, за результатами розгляду керівник органу державної влади (посадова особа), який прийняв рішення щодо проведення службового розслідування, приймає в десятиденний термін з дати надходження акта службового розслідування відповідне рішення, з яким ознайомлюється особа, стосовно якої проводилося службове розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, Акт службового розслідування було підписано членами комісії 21.03.2019 року.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що днем, коли керівник дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку є 21.03.2019 року.

У чинному законодавстві України не визначено поняття «триваюче правопорушення».

Разом з тим за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.

У справі, що розглядається, учинені позивачем порушення фактично є триваючим правопорушенням, оскільки неналежне виконання обов`язків тривало на протязі 2016-2018 років та припинилося з моменту їх виявлення.

Таким чином висновок суду першої інстанції щодо пропуску шестимісячного строку притягнення позивача до відповідальності є помилковим, оскільки порушення, викладені в акті службового розслідування мають триваючий характер.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність в діях відповідача порушення вимог діючого законодавства при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність звільнення позивача з посади.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що при звільненні позивача з посади відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Таким чином, оскаржуване розпорядження є законним та скасуванню не підлягає.

Також, оскільки позовні вимоги з приводу поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, то вони також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права ( ч. 1 ст. 317 КАС України).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Куп`янської міської ради Харківської області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 року по справі №520/3981/19 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Куп`янської міської ради Харківської області, Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Гуцал М.І. Донець Л.О.
Повний текст постанови виготовлений 02.12.2019 року.