Справа № 360/3099/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2019 року справа №360/3099/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року (повне судове рішення складено 03 вересня 2019 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/3099/19 (суддя в І інстанції Секірська А.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В липні 2019 року представник позивача Мозолєв О.О. звернувся з позовом в інтересах ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі Управління) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 19.03.2019 звернувся до відповідача з заявою про роз`яснення, у зв`язку з чим йому не зараховано періоди навчання, строкової служби та періоди роботи до пільгового стажу за Списком № 1. Відповіддю відповідача від 04.04.2019 № 8221/02-22 йому відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи за Списком № 1 з 03.03.1982 по 08.07.1982, з 16.09.1982 по 17.11.1982, з 30.03.1983 по 23.09.1983, з 23.01.1986 по 02.06.1994, з 18.11.2003 по 15.02.2004. ОСОБА_1 вважав такі дії незаконними, оскільки довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21.08.1992 основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) (статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних періодів.

З посиланням на норми Конституції України, Закону України від 09.07.2003 № 1058 -IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництва, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), практику ЄСПЛ, статтю 14 Конвенції щодо заборони дискримінації представник позивача зазначив, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах. Також позивачем було надано уточнюючі довідки про характер робіт та накази про підтвердження атестації робочого місця та віднесення його професії до пільгового стажу.

Отже, на підставі викладеного представник позивача просив суд:

- визнати неправомірними дії Управління щодо відмови позивачу в зарахуванні до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періоду навчання, військової служби та роботи;

- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу за Списком № 1, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах: період навчання в Стахановському гірничому технікумі з 01.09.1979 по 13.06.1983; період строкової військової служби з 30.10.1983 по 13.11.1985; періоди роботи: з 03.03.1982 по 08.07.1982 учень горноробочого шахтної поверхні з повним робочим днем під землею шахта імені Чеснакова виробничого об`єднання «Стахановвугілля»; з 16.09.1982 по 17.11.1982 учень підземного горноробочого І розряду з повним робочим днем під землею шахта «Аненська» виробничого об`єднання «Стахановвугілля»; з 30.03.1983 по 23.09.1983 підземний горний майстер з повним робочим днем під землею шахта «Вергульовська» виробничого об`єднання «Стахановвугілля», з 23.01.1986 по 02.06.1994 підземний горний майстер з повним робочим днем під землею шахта «Вергульовська» виробничого об`єднання «Стахановвугілля»; з 18.11.2003 по 10.02.2004 - підземний горний майстер з повним робочим днем під землею шахта «Слов`яносербська» ДП «Луганськвуглебудреструктуризація».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року позовні вимоги задоволені частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, який дає право на призначення пенсії за Списком № 1, періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1979 по 13.06.1983 у Стаханівському гірничому технікумі, періоду проходження строкової військової служби з 30.10.1983 по 13.11.1985, періодів роботи з 30.03.1983 по 23.09.1983, з 23.01.1986 по 02.06.1994 підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею на шахті «Вергелівська» Виробничого об`єднання «Стахановвугілля».

Зобов`язано Управління здійснити перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії з 19 вересня 2018 року з зарахуванням до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періоду навчання з 01.09.1979 по 13.06.1983 у Стаханівському гірничому технікумі, періоду проходження строкової військової служби з 30.10.1983 по 13.11.1985, періодів роботи з 30.03.1983 по 23.09.1983, з 23.01.1986 по 02.06.1994 підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею на шахті «Вергелівська» Виробничого об`єднання «Стахановвугілля», з врахуванням відомостей, що містяться в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 08 серпня 2014 року, виданій та засвідченій печаткою відокремленого підрозділу «Шахта «Вергелівська» державного підприємства «Луганськвугілля».

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що місцевий суд неповно з`ясував всі обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору, зокрема, той факт, що документи, в тому числі уточнюючи довідки про періоди роботи, видані підприємствами, які знаходятья в районах проведення антитерористичної операції, є недійсними і не створюють правових наслідків і відповідно, не можуть бути враховані при призначенні пенсії. Щодо віднесення Стаханівському гірничого технікуму до професійно-технічних навчальних закладів, час навчання в яких зараховується до пільгового стажу, не грунтується на правильному щастосуванні норм матеріального права, оскільки можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів (стаття 38 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту» (далі Закон № 103/98-ВР), стаття 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII). Закон УРСР від 28.06.1974 № 2778-VIII «Про народну освіту» відносив технікуми до середніх спеціальних навчальних закладів, а Закон України від 23.05.1991 № 1060-XII «Про освіту» (в редакції, яка була чинною до 06.09.2014) - до вищих навчальних закладів.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 19.09.2018 звернувся до Управління з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (а.с.76).

До заяви позивач додав військовий квиток НОМЕР_1 (а.с.26-28), диплом про навчання НОМЕР_2 (а.с.24), довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 17.09.2018 № 616889 (а.с.18), довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.17), дві довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників від 25.02.2016 (а.с.32-33), паспорт НОМЕР_3 (а.с.16-17), трудову книжку НОМЕР_4 (а.с.20-23), що підтверджується розпискою повідомленням (а.с.76 зв.).

Відповідно до витягу з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії ОСОБА_1 22.10.2018 призначено пенсію за віком на пільгових умовах (робота за Списком № 1) з 19.09.2018, страховий стаж (неповний) складає 32 роки 7 місяців 4 днів, страховий стаж до 01.01.2004 14 років 4 місяці 2 дні, страховий стаж після 01.01.2004 9 років 3 місяці 2 дні, додаткові роки за список 1 9 років 0 місяців 0 днів, в тому числі робота за списком № 1 9 років 1 місяць 15 днів (а.с.77).

Також витягом з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії підтверджується, що до загального страхового стажу позивача включено періоди з 01.09.1979 по 02.06.1982 (навчання у вищих/середніх навчальних закладах) 2 роки 9 місяців 2 дні; з 03.06.1982 по 08.07.1982 0 років 1 місяць 6 днів; з 09.07.1982 по 15.09.1982 (навчання у вищих/середніх навчальних закладах) 0 років 2 місяці 7 днів; з 16.09.1982 по 17.11.1982 0 років 2 місяці 2 дні; з 18.11.1982 по 24.06.1983 (навчання у вищих/середніх навчальних закладах) 0 років 7 місяців 7 днів; з 30.10.1983 по 13.11.1985 (військова служба) 2 роки 0 місяців 14 днів; з 23.01.1986 по 02.06.1994 8 років 4 місяці 10 днів; з 18.11.2003 по 31.12.2003 0 років 1 місяць 14 днів; з 01.01.2004 по 22.01.2004 0 років 0 місяців 22 дні; з 01.02.2004 по 15.02.2004 0 років 0 місяців 15 днів; з 01.01.2005 по 25.01.2005 (Список № 1) 0 років 0 місяців 25 днів; з 01.02.2005 по 31.12.2005 (Список № 1) 0 років 11 місяців 0 днів; з 01.01.2006 по 31.12.2006 (Список № 1) 1 рік 0 місяців 0 днів; з 01.01.2007 по 20.12.2007 (Список № 1) 1 рік 0 місяців 0 днів; з 21.12.2007 по 31.12.2007 0 років 1 місяць 0 днів; з 01.01.2008 по 31.01.2010 (Список № 1) 2 роки 1 місяць 0 днів; з 01.02.2010 по 28.02.2014 (ст.14, пост. 202 підземні, сп.1, р.1, п-р 1, п.а-в) 4 роки 1 місяць 0 днів (а.с.77 зв.).

19.03.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою довільної форми, в якій просив розглянути справу ОСОБА_1 з приводу нарахування пенсії, що не відповідає його підземному трудовому стажу. Його трудовий стаж становить 23 роки 11 місяців 6 днів. На підтвердження цього стажу є всі документи (ксерокопії) та довідка про нарахування пенсії, видана Стахановським ПФУ, датована 09.12.2014 з печатками Пенсійного фонду України. Просив надати письмову відповідь для розгляду справи в суді (а.с.80зв.).

Листом від 02.04.2019 № 8221/02-22 Управлінням надано відповідь позивачу на його звернення від 19.03.2019, в якій зазначено, що пенсія розрахована зі стажу 23 роки 7 місяців 04 дні (Список № 1 повних 09 років) та заробітку за період з 01.11.2003 по 28.02.2014. Розмір пенсійної виплати склав 3112,86 грн., а саме 9553,62 грн. заробіток для обчислення пенсії х 0,32583 коефіцієнт стажу). Згідно п.2 п.п. 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та уточнюючі довідки, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637).

У довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номера, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Тобто період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство шляхом надання уточнюючої довідки. Необхідність надання довідки, що уточнює характер виконуваної роботи, зумовлена, зокрема, тим, що в трудовій книжці відсутня інформація про зайнятість протягом повного робочого дня в шкідливих умовах праці. Документи, в тому числі уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, які знаходяться в районах проведення антитерористичної операції, є недійсними і не створюють правових наслідків і відповідно не можуть бути враховані при призначенні пенсії.

Враховуючи вищезазначене, до пільгового стажу неможливо зарахувати періоди роботи по списку № 1 з 01.06.1982 по 08.07.1982 шахта імені І.В.Чеснокова ВО «Стахановвугілля», з 16.09.1982 по 17.11.1982 шахта «Стахановвугілля», з 30.03.1983 по 23.09.1983, з 23.01.1986 по 02.06.1994 шахта «Вергелівська», з 18.11.2003 по 15.02.2004 шахта «Слов`яносербська» ДП «Луганськвугілляметробудреструктуризація» (а.с.19).

За твердженням позивача, до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, неправомірно не враховано:

- період навчання в Стахановському гірничому технікумі з 01.09.1979 по 13.06.1983;

- період строкової військової служби з 30.10.1983 по 13.11.1985;

- період роботи з 03.03.1982 по 08.07.1982 учнем горноробочого шахтної поверхні з повним робочим днем під землею шахта імені Чеснакова ВО «Стахановвугілля»;

- період роботи з 16.09.1982 по 17.11.1982 учнем підземного горноробочого І розряду з повним робочим днем під землею шахта «Аненська» ВО «Стахановвугілля»;

- період роботи з 30.03.1983 по 23.09.1983 підземним горним майстром з повним робочим днем під землею шахта «Вергелівська» ВО «Стахановвугілля»;

- період роботи з 23.01.1986 по 02.06.1994 підземним горним майстром з повним робочим днем під землею шахта «Вергелівська» ВО «Стахановвугілля»;

- період роботи з 18.11.2003 по 10.02.2004 підземним горним майстром з повним робочим днем під землею шахта «Слов`яносербська» ДП «Луганськвуглебудреструктуризація».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Отже, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині задоволених позовних вимог. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Перевіряючи відповідність закону, вчиненої суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах дії, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовано Законом № 1058-IV, Законом № 1788-ХІІ, Порядком № 22-1, Порядком № 637, Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105 (далі Порядок № 18-1).

Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Закон № 1058-IV доповнено розділом XIV-I «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»

Згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Як зазначалося вище, позивачеві призначено пенсію за віком (робота за Списком № 1) з 19.09.2018 на підставі його заяви про призначення пенсії від 19.09.2018 за № 3131, виходячи з загального страхового стажу 23 роки 7 місяців 4 дні, та пільгового стажу 9 років 0 місяців 0 днів, всього стаж для розрахунку 32 роки 7 місяців 4 дні.

Отже, спірним питанням у цій справі є правильність обрахунку пільгового стажу позивача при призначенні пенсії, яке відбулося 22.10.2018 згідно з відомостями з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії (а.с.77), та наявність чи відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача з зарахуванням певних періодів страхового стажу до пільгового з прийняттям відповідного рішення відповідачем за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.03.2019, викладеної у довільній формі.

Судом встановлено, що трудова книжка НОМЕР_4 , видана на ім`я позивача, містить наступні записи щодо спірних періодів навчання, військової служби та роботи ОСОБА_1 :

Шахта імені І.В. Чеснокова ВО «Стахановвугілля» (з приміткою, що до працевлаштування на цій шахті трудового стажу немає):

1. 03.06.1982 прийнятий учнем гірничоробочого шахтної поверхні, наказ від 09.06.1982 № 225/к;

2. 08.07.1982 звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики, наказ від 07.07.1982 № 263/к;

Шахтоуправління «Анненське» Стаханівського виробничого об`єднання:

3. 16.09.1982 прийнятий підземним учнем гірничоробочого І розряду з повним робочим днем піл землею для проходження виробничої практики, наказ від 10.10.1982 № 155/к;

4. 17.11.1982 звільнений з шахти у зв`язку з закінченням виробничої практики, наказ від 20.11.1982 № 184/к;

Шахта «Вергелівська» ВО «Стахановвугілля»:

5. 30.03.1983 прийнятий підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею, від 01.04.1983 № 96/к;

6. 23.09.1983 звільнений у зв`язку з призовом на військову службу за ч.3 ст. 36 КЗпП України, наказ від 02.11.1983 № 391/к;

7. 30.11.1983 13.11.1985 служба в Радянській Армії;

8. 23.01.1986 прийнятий підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею, наказ від 29.01.1986 № 22к;

9. 02.06.1994 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, наказ від 02.06.1994 № 124к;

Шахта «Слов`яносербська» ДП «Луганськвуглебудреструктуризація»:

12. 18.11.2003 прийнятий підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею, наказ від 18.11.2003 № 318 к;

13. 10.02.2004 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, наказ від 13.02.2004 № 36-к (а.с.20-23).

Разом з заявою про призначення пенсії від 19.09.2018 № 3131 позивачем надавалися, крім трудової книжки, диплом про навчання та військовий квиток, про що свідчить розписка повідомлення.

Згідно із дипломом НОМЕР_2 від 24.06.1983, виданим ОСОБА_1 , він в 1979 році вступив до Стахановського гірничого технікуму в 1983 році закінчив повний курс вказаного технікуму за спеціальністю «підземна розробка вугільних родовищ», і рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 24.06.1983 присвоєно кваліфікацію гірничого техніка (а.с.24).

Довідкою від 20.08.2014 № 134, виданою Стахановським промислово економічним технікумом Міністерства освіти і науки України, підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно навчався у Стаханівському гірничому технікумі з 01.09.1979 по 13.06.1983 на денному відділенні за спеціальністю «Підземна розробка вугільних родовищ», на підставі рішення Державної кваліфікаційної комісії від 13.06.1983 № 18-83 присвоєно кваліфікацію гірничого техніка та видано диплом серії НОМЕР_2 від 24.06.1983, реєстраційний номер НОМЕР_5 . Підстави: наказ № 222 від 21.08.1979 про зарахування до учнів з відривом від виробництва; наказ № 220 від 06.08.1983 про присвоєння кваліфікації з виданням диплому; протокол ДКК про присвоєння кваліфікації № 18-83 від 13.06.1983. Примітка: Стаханівський гірничий технікум перейменовано в Стаханівський промислово економічний технікум (наказ № 431 від 05.06.2001 Міністерства освіти і науки України) (а.с.25).

Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , дипломом НОМЕР_2 та довідкою від 20.08.2014 № 134 підтверджується факт проходження позивачем навчання у період з 01.09.1979 по 24.06.1983, та працевлаштування за набутою професією 30.03.1983, тобто до закінчення навчання, що у відповідності до вимог частини першої статті 38 Закону № 103/98-ВР є підставою для зарахування всього періоду навчання до пільгового стажу.

При цьому, розрахунком стажу позивача з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії підтверджується, що періоди навчання з 01.09.1979 по 02.06.1982, з 03.06.1982 по 08.07.1982, з 09.07.1982 по 15.09.1982, з 16.09.1982 по 17.11.1982, з 18.11.1982 по 24.06.1983 зараховано відповідачем до загального страхового стажу ОСОБА_1 , тобто проходження останнім навчання у вищих/середніх навчальних закладах у період з 01.09.1979 по 24.06.1983 не заперечується відповідачем. Натомість зазначений період навчання не зараховано до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за Списком № 1, в той час як положення статті 38 Закону № 103/98-ВР обумовлюють зарахування часу навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти як до загального трудового стажу, так і до стажу, що дає право на пільги, при дотриманні однієї умови перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, і зазначена умова позивачем дотримана.

Таким чином, при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з 19.09.2018 відповідачем неправомірно було не зараховано до пільгового стажу період навчання у Стаханівському гірничому технікумі з 01.09.1979 по 24.06.1983, що вплинуло на розмір пенсії ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на необхідність застосування до спірних правовідносин в цій частині правового висновку, висловленого в постанові Вищого адміністартивного суду України від 23 квітня 2015 року у справі № 227/26393/14-а, колегія суддів не бере до уваги, виходячи з такого.

Відповідно до чинного на час призначення пенсії позивачу в 2018 році законодавства, зокрема, ст. 38 Закону № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного стажу і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Також згідно із військовим квитком НОМЕР_1 , виданим ОСОБА_1 29.10.1983, позивача призвано на військову службу та направлено до частини 30.10.1983, демобілізовано 13.11.1985 (а.с.26-28).

Відомості про проходження військової служби у цей період містяться також у трудовій книжці позивача, запис № 7.

Матеріали справи не містять, а судами не встановлено підстав вважати записи у військовому квитку недійсними чи підробленими. Жодних зовнішніх ознак (витирання, виправлення, замазування тощо), які б указували на можливе підроблення цього запису, також не встановлено. Записи завірені підписом командира військової частини та печаткою військової частини, а тому підстав ставити під сумнів відомості, що містяться у військовому квитку та трудовій книжці суд не знаходить.

Розрахунком стажу позивача з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії підтверджується, що період проходження ОСОБА_1 військової служби з 30.10.1983 по 13.11.1985 зараховано до загального страхового стажу, проте не зараховано до пільгового.

Разом з тим, законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу.

Так, статтею 56 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із положеннями частини першої статті 8 Закону № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Записами у трудовій книжці та у військовому квитку підтверджується, що на момент призову на строкову військову службу ОСОБА_1 працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею, та звільнений саме у зв`язку з призовом на військову службу, тому період з 30.10.1983 по 13.11.1985 відповідач повинен був зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з 19.09.2018.

Щодо спірних періодів роботи позивача з 30.03.1983 по 23.09.1983, з 23.01.1986 по 02.06.1994 підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею шахта «Вергелівська» ВО «Стахановвугілля», з 18.11.2003 по 10.02.2004 підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею шахта «Слов`яносербська» ДП «Луганськвуглебудреструктуризація», колегія суддів зазначає таке.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992.

Це означає, що при призначення пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умових, для зарахування до стажу, який дає право на право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 20.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом № 1788-ХІІ (статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Відповідач не заперечував та ним не спростовано, що посади, на яких працював у спірні періоди позивач, віднесені до Списку № 1.

Тобто, записами у трудовій книжці підтверджується робота позивача у період з 30.03.1983 по 23.09.1983 та з 23.01.1986 по 21.08.1992 на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, повний робочий день під землею, і уточнюючі довідки в даному випадку не повинні додатково вимагатися, а зазначені періоди відповідач повинен був зарахувати до пільгового стажу при призначенні позивачу пенсії з 19.09.2018.

Таким чином, місцевий суд дійшов правильного висновку, що при зверненні позивача до Управління з заявою від 19.09.2018 № 3131 було надано всі необхідні документи для зарахування періоду навчання з 01.09.1979 по 13.06.1983, періоду проходження військової служби з 30.10.1983 по 13.11.1985, періоду роботи з 30.03.1983 по 23.09.1983 та з 23.01.1986 по 21.08.1992 на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем під землею на шахті «Вергелівська» ВО «Стахановвугілля» до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, що протиправно не було здійснено, чим допущено протиправну бездіяльність.

Також з матеріалів справи вбачається, що разом з заявою про призначення пенсії від 19.09.2018 ОСОБА_1 надавалися відповідачу дві довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах від 25.02.2016, про що свідчить розписка-повідомлення.

В матеріалах пенсійної справи наявна довідка від 08.08.2014, видана та засвідчена печаткою ВП «Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля», в якій містяться відомості про трудовий стаж позивача для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за періоди з 23.01.1986 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 28.03.1994, з 01.03.1994 по 02.06.1994, та про знаходження позивача у відпустках без збереження заробітної плати (а.с.38), а також історична довідка щодо шахти «Вергелевська» за період з 1954 по 2016 роки, видана ВП «Шахта «Вергелевська» ДП «Луганськвугілля» (а.с.37).

Надання позивачем зазначених документів при зверненні з заявою про призначення пенсії підтверджується, зокрема, тим, що заява від 19.03.2019 довільної форми про розгляд справи ОСОБА_1 з приводу призначення пенсії не містить додатків (а.с.81зв.), а відповідачем у листі від 04.04.2019 № 8221/02-22 зазначено про неможливість зарахування до пільгового стажу саме періодів, в тому числі, з 23.01.1986 по 02.06.1994 та з 18.11.2003 по 14.02.2004, з тих підстав, що уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, які знаходяться в районах проведення антитерористичної операції, є недійсними і не створюють правових наслідків і не можуть бути враховані при призначенні пенсії (а.с.19).

З цього приводу слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Слід звернути увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у цьому випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на призначення пенсії з підстави знаходження підприємств та установ, які видали документи на підтвердження пільгового стажу роботи, на тимчасово непідконтрольній українській владі території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

З огляду на наведене, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач повинен був врахувати уточнюючу довідку від 08.08.2014, видану та засвідчену печаткою ВП «Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля», відомості в якій в повній мірі узгоджуються з відомостями, що містяться в трудовій книжці.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов правильниого та обгрунтованого висновку по необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність Управління щодо незарахування до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, який дає право на призначення пенсії за Списком № 1, періоду навчання позивача з 01.09.1979 по 13.06.1983 у Стаханівському гірничому технікумі, періоду проходження строкової військової служби з 30.10.1983 по 13.11.1985, періодів роботи позивача з 30.03.1983 по 23.09.1983, з 23.01.1986 по 02.06.1994 підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею Шахта «Вергелівська» Виробничого об`єднання «Стахановвугілля» та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії з 19.09.2018 з зарахуванням до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 зазначених періодів, з врахуванням відомостей, що містяться в уточнюючій довідці від 08.08.2014, виданій та засвідченій печаткою ВП «Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля».

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Отже, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року у справі № 360/3099/19 залишити без змін.

Повне судове рішення 03 грудня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук