Справа № 400/854/19
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 грудня 2019 року

Київ

справа №400/854/19

адміністративне провадження №К/9901/33446/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Соколова В.М., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року у справі №400/854/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ ДФС України від 4 березня 2019 року №58-ос про звільнення позивача з посади та податкової міліції ДФС України у запас; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС України у Миколаївській області від 5 березня 2019 року № 88-0 «Про оголошення наказу», яким оголошено наказ ДФС України від 4 березня 2019 року № 58-ос; поновити позивача на роботі (на службі) у податковій міліції Державної фіскальної служби України на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області Головного управління ДФС у Миколаївській області; стягнути з ДФС України та ГУ ДФС у солідарному порядку середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 4 березня 2019 року по дату винесення судового рішення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України від 4 березня 2019 року № 58-ос «Про звільнення з 4 березня 2019 року з посади та податкової міліції ДФС України у запас» (з постановкою на військовий облік) за підпунктом «г» (через скорочення штатів) при відсутності можливості використання на службі, пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114 підполковника податкової міліції Шимченка О.Я. (М-019967), старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС України у Миколаївській області від 5 березня 2019 року № 88-0 «Про оголошення наказу», яким оголошено наказ ДФС України від 4 березня 2019 року № 58-ос. Поновлено позивача на роботі (на службі) у податковій міліції Державної фіскальної служби України на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області Головного управління ДФС у Миколаївській області. Стягнуто з Головного управління ДФС у Миколаївській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 4 березня 2019 року по 25 червня 2019 рік у розмірі 32938,01 грн. Стягнуто з Головного управління ДФС у Миколаївській області на користь позивача середній заробіток за один місяць у розмірі 11499,19 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій представник відповідача подав касаційну скаргу у якій, з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Однак пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, у зв`язку із проведенням реорганізації територіальних органів ДФС у Миколаївській області та ліквідацією управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області, позивача 20 вересня 2018 року було попереджено про наступне вивільнення.

Наказом ДФС України від 4 березня 2019 року № 58-ос ОСОБА_1 звільнено з посади та податкової міліції ДФС України у запас (з постановкою на військовий облік) за п.п. «г» п. 64 Положення (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі). Наказом ГУ ДФС від 5 березня 2019 року № 88-о позивачу оголошено наказ ДФС України від 4 березня 2019 року № 58-о. Згідно пункту 2 зазначеного наказу позивач вважається таким, що припинив виконання обов`язків по посаді з 4 березня 2019 року. Не погоджуючись з вищевказаними наказами, позивач оскаржив їх до суду.

Отже, заявлені позивачем позовні вимоги у цій справі дають підстави для висновку про те, що спір виник у відносинах з приводу поновлення позивача на публічній службі.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII) займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги позивач працював на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Отже, він не є особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище в розумінні Закону № 1700-VII, а відтак ця справа належить до справ незначної складності.

Таким чином, зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у розглядуваному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року у справі №400/854/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

В.М. Соколов

О.В. Калашнікова,

Судді Верховного Суду