Справа № 640/5672/19
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29 листопада 2019 року № 640/5672/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення коштів.

Адвокат Попов Микита Геннадійович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом про стягнення з Пенсійного фонду України на користь громадянина України ОСОБА_1 7412,58 грн. збору та 88,95 грн. комісії банку за сплату збору, що були ним сплачені безпідставно (надлишково), 16.05.2018, у вигляді збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та банківської комісії за сплату відповідного збору, як особою, що придбала житло вперше та що звільняється від сплати такого збору в порядку статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалами суду: від 03.06.2019 - відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи за прави лами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строки для подання заяв по суті та доказів; від 30.08.2019 - залучено до участі в справі в якості належного відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368), встановлено стоки для подання заяв по суті та доказів.

Позов обґрунтовано тим, що позивач звільнений від сплати збору згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки придбав житло вперше, однак для оформлення договору купівлі-продажу змушений був сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсійний фонд України подав відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що збір на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна не надходить на рахунки Пенсійного фонду України.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки кошти сплачені на рахунки Управління Державної казначейської служби України в Голосіївському районі м. Києва.

Судом відмовлено в задоволенні клопотання Пенсійного фонду України про закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, за яким суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Підставою закриття зазначено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2018 справа №826/9428/18, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019, якими відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з Пенсійного фонду України 7412,58 грн. збору сплаченого безпідставно (надлишково). На думку суду, оскільки адвокатом в позові визначено інші підстави позову, зокрема звернення до органів Пенсійного фонду України з вимогою повернути кошти, які ним здійснені саме на підставі рішення суду в справі №826/9428/18, провадження у справі №640/5672/19 не підлягає закриттю.

Дослідивши письмові докази, суд установив.

Згідно з договором купівлі-продажу від 16.05.2018, ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 ) придбав нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_2 . Договір зареєстровано в реєстрі за №950.

До адміністративної справи додано інформацію з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 03.10.2019 №183512169, відповідно до якого ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.05.2018 №4124576 набув права власності на зазначену квартиру.

Позивачем долучено платіжне доручення, відповідно до якого ОСОБА_1 сплачено 7412,58 грн. (дебет 1424, кредит 0100), отримувач: УДКСУ у Голосіївському районі м. Києва 24140500, код отримувача - 38039757, призначення платежу: збір на обов`язкове державне пенсійне страхування при купівлі нерухомості, а також квитанція від 16.05.2018 №41 про сплату ОСОБА_1 88,95 грн. комісії банку.

З метою повернення 7412,58 грн. безпідставно, на думку позивача, сплачених під час придбання квартири, він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 14.11.2018, в якій просив повернути вказану суму.

Листом від 23.11.2018 №118363/05 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивачу порядок повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів. Також у листі зазначається, що для встановлення правових підстав щодо повернення коштів з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 7412,58 грн. та 89,95 грн. комісії банку за сплату збору рекомендовано звернутися до суду.

Листом від 06.12.2018 №41022/03-13 Пенсійний Фонд України повідомив позивача, що законодавчо не визначено перелік документів та уповноважений орган, які б підтверджували, що особа придбаває житло вперше, водночас Пенсійний фонд України не наділений повноваженнями визначати осіб, які придбали нерухоме майно вперше.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №400/97-ВР (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній на час придбання позивачем квартири та сплати збору) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше (абзац перший). Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України (абзац другий).

Аналогічні за змістом норми передбачені пунктом 15-1 "Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740.

Пунктом 15-3 "Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій" визначено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Як уже зазначалось, позивач придбав квартиру на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 16.05.2018 №950, внесеного до державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.05.2018 №41124576 та сплатив 7412,58 грн. збору за придбання нерухомого майна.

Відповідно до позовної заяви позивач пояснив, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування він змушений був сплатити, оскільки в іншому випадку не зміг би придбати квартиру через відмову нотаріуса у здійсненні реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна.

На підтвердження придбання квартири 16.05.2018 вперше позивачем додано до адміністративної справи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.10.2019 №183512169, відповідно до якого ОСОБА_1 (реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 ) 16.05.2018 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2018, номер в реєстрі нотаріальних дій 950, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Зі змісту довідки вбачається, що пошук здійснювався за критеріями право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо фізичної особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 (за повним співпадінням). У витязі зазначено про відсутність відомостей за вказаними критеріями пошуку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, в Єдиному реєстрі заборон відчужень об`єктів нерухомого майна, в Державному реєстрі іпотек.

Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за №157/6445 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно" передбачалось, що до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом України про державну реєстрацію прав на об`єкти нерухомого майна, бюро технічної інвентаризації повинні були здійснювати реєстрацію прав власності на нерухоме майно. У Прикінцевих положеннях Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 №1952-IV Кабінет Міністрів України зобов`язувався забезпечити здійснення поетапного введення в дію Державного реєстру прав з передачею в установленому порядку інформації бюро технічної інвентаризації щодо об`єктів нерухомості місцевим органам державної реєстрації прав у міру їх готовності до виконання зазначених повноважень.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 01.07.2004 №1952-IV (у редакції Закону України від 26.11.2015 №834-VIII, з наступними змінами та доповненнями чинними на час виникнення спірних правовідносин) державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій (частина перша). Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом (частина п`ята).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що державні органи зобов`язані були внести у відповідні реєстри всю інформацію, що стосувалась, у тому числі прав власності на нерухоме майно, відповідно ця інформація є достовірною. Відтак наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації лише про купівлю квартири ОСОБА_1 16.05.2019 за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2018, номер в реєстрі нотаріальних дій №950, а також відсутність будь-якої іншої інформації про право власності, обтяження, іпотеку в державних реєстрах береться судом до уваги як належний доказ на підтвердження обставини щодо купівлі позивачем квартири вперше. Слід взяти до уваги, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не надано до суду жодних доказів на спростування доводів позивача.

На думку суду, не може бути підставою для обмеження права позивача бути звільненим від сплати внеску за придбання житла вперше, гарантоване Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з нестворенням спеціального реєстру, який би фіксував придбання жита вперше. Вказаний Закон не пов`язує реалізацію особою свого права на звільнення від сплати збору за придбання житла вперше від функціонування спеціального реєстру, не передбачено таких обмежень і в інших правових актах.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем підтверджено придбання квартири на підставі договору від 16.05.2018 вперше, суд погоджується з його доводами про те, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" він звільнений від сплати збору за придбання нерухомого майна (квартири), оскільки придбав таке майно вперше. Відповідно, обґрунтованими є доводи позивача щодо права на повернення надміру сплаченого ним збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна (квартири) на підставі договору від 16.05.2018 у розмірі 7412,58 грн. згідно з платіжним дорученням №41.

Процедура повернення коштів, надміру зарахованих до державного бюджету, встановлена "Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182.

Відповідно до пункту 5 глави 1 "Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Пунктом 10 цього Порядку встановлено, що заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів. У разі відсутності такого нормативно-правового акта платник подає до відповідного органу Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів.

Як уже зазначалось, Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві листом від 23.11.2018 №118363/05 відмовило позивачу у поверненні сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю доказів придбання житла вперше.

Позивач просить стягнути з Пенсійного фонду України на користь громадянина України ОСОБА_1 7412,58 грн. збору та 88,95 грн. комісії банку за сплату збору, що були ним сплачені безпідставно (надлишково), 16.05.2018.

Враховуючи приписи "Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" позовні вимоги задоволенню не підлягають, позаяк заявлені до неналежного відповідача та не відповідають встановленій процедурі повернення надміру сплачених обов`язкових платежів до бюджету. Щодо вимоги про стягнення 88,95 грн. комісії банку за сплату збору, то така вимога також не підлягає задоволенню, позаяк не є збором.

З метою вирішення спору судом залучено в якості відповідача Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України <...> Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням встановлених обставин та проаналізованого судом правового регулювання, наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Управління казначейської служби України в Голосіївському районі м. Києва подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 7412,58 грн.

Судом установлено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями). Оскільки сторонами не надано доказів понесення судових витрат, такі витрати розподілу та присудженню не підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Вийти за межі позовних вимог, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України в Голосіївському районі м. Києва подання про повернення ОСОБА_1 7412,58 грн. (сім тисяч чотириста дванадцять грн. 58 коп.) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Відповідач - Пенсійний фонд України (ідентифікаційний код 00035323, місцезнаходження: 01014, місто Київ, вулиця Бастіонна, будинок 9),

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділ VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Донець