Справа № 620/2273/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2273/19 Суддя першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біокарт-Агро» на проголошене о 12 годині 50 хвилин рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року, повний текст якого складено 10 жовтня 2019 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біокарт-Агро» до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Біокарт-Агро» (далі - Позивач, ТОВ «Біокарт-Агро») звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області (далі - Відповідач, Управління Держпраці у Чернігівській області) про визнання протиправною та скасування постанови від 09.04.2019 року №25-24-100/0275/118 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 417 300,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем були вчинені всі необхідні дії, спрямовані на забезпечення повідомлення Позивача про призначення перевірки, необхідність подання документів для її проведення, а також направлено суб`єкту господарювання акт інспекційного відвідування та постанову про накладення штрафу на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Незабезпечення отримання даних документів, на переконання суду першої інстанції, не може свідчити про протиправність оскаржуваної постанови з огляду на виконання Управлінням Держпраці у Чернігівській області всіх нормативно визначених процедур.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що, акт інспекційного відвідування містить ряд недоліків, зокрема, не вказано дату проведення контролюючого заходу, у ньому відсутні підписи посадових осіб, які залучалися до проведення перевірки, а також відмітки щодо підписання Позивачем примірнику акту. Крім того, наголошує, що у поштових відправленнях Управлінням Держпраці у Чернігівській області було зазначено номер телефону Відповідача, а не Позивача, що в силу Правил надання послуг поштового зв`язку унеможливлює повідомлення про доставку такого листа. Окремо звертає увагу, що жодних листів від Управління Держпраці у Чернігівській області товариством не було отримано, що позбавило його можливості бути обізнаним про проведення перевірки, надати необхідні для її проведення документи, а також надати пояснення щодо викладених в акті інспекційного відвідування порушень. Окремо зауважує, що Відповідачем не приймалося рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, а про її розгляд Позивача не було повідомлено взагалі. Крім іншого, підкреслює про невірну кваліфікацію Управлінням Держпраці у Чернігівській області виявленого правопорушення.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.12.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернігівській області просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що Відповідачем було повністю дотримано вимоги чинного законодавства, які регламентують порядок проведення інспекційного відвідування та накладення штрафу за порушення законодавства про працю. Крім того, наголошує, що незабезпечення отримання Позивачем кореспонденції не може мати своїм наслідком визнання протиправним оскаржуваної постанови Управління Держпраці у Чернігівській області за умови виконанням останнім всіх необхідних дій, спрямованих на повідомлення суб`єкта господарювання про проведення перевірки, необхідність надання документів та її результати.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній підстав.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у зв`язку з надходженням звернення ОСОБА_1 від 30.01.2019 року (а. с. 101) Управлінням Держпраці у Чернігівській області видано наказ від 08.02.2019 року № 46 «Про проведення контрольних заходів» з метою організації інспекційних відвідувань ТОВ «Біокарт-Агро» щодо додержання останнім законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин (а. с. 100).

На підставі вищевказаного наказу Відповідачем видано направлення на проведення контрольного заходу від 08.02.2019 року № 155 щодо проведення інспекційного відвідування ТОВ «Біокарт-Агро» у період з 12.02.2019 року по 13.02.2019 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернігівській області Ткаченко С.А. (а. с. 103).

У подальшому, як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 за участі начальника відділу перевірок юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Чернігівській області Шалигіна А.В. та головного державного податкового ревізора-інспектора відділу перевірок юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Чернігівській області Савчук Т.Г. було здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ТОВ «Біокарт-Агро» за адресою: Чернігівський район, с. Ведильці, вул. Тракторна, буд. 19 (а. с. 110).

Разом з тим, 12.02.2019 року ОСОБА_2 складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з відмовою охоронців підприємства допустити перевіряючих на територію ТОВ «Біокарт-Агро» (а.с. 110), а також акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №25-24-100/0037 (а.с. 54-55). Крім того, у той же день інспектором праці винесено вимогу про надання документів від 12.02.2019 року № 25-24-100/0037 у строк до 28.02.2019 року (а.с. 53-54). Даною вимогою було зупинено інспекційне відвідування до 28.02.2019 року.

Судом першої інстанції поряд з іншим встановлено, що копія направлення, примірник акту та вимоги про надання документів 12.02.2019 року були надіслані цінним листом з описом вкладення на адресу ТОВ «Біокарт-Агро», зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 56).

Оскільки поштове відправлення не було отримано ТОВ «Біокарт-Агро» за закінченням встановленого строку зберігання, інспектором праці Ткаченко С.А. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 28.02.2019 року № 25-24-100/0059 та винесено вимогу про надання документів від 28.02.2019 року № 25-24-100/0057 у строк до 22.03.2019 року, якою було зупинено інспекційне відвідування на 22 календарних дні (а. с. 57-59).

Вищевказані документи 28.02.2019 року були надіслані цінним листом з описом вкладення на адресу ТОВ «Біокарт-Агро», зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та отримані уповноваженою особою підприємства 02.03.2019 року (а. с. 60).

Однак, як встановлено судом першої інстанції, у встановлений строк Позивач не надав документи для проведення інспекційного відвідування з питань фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору, у зв`язку з чим інспектором праці Ткаченко С.А. 22.03.2019 року складено акт інспекційного відвідування № 25-24-100/0077 про неможливість проведення інспекційного відвідування та акт інспекційного відвідування від 22.03.2019 року № 25-24-100/0275, які 22.03.2019 були надіслані на адресу ТОВ «Біокарт-Агро», зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 61-68).

При цьому, в акті інспекційного відвідування від 22.03.2019 року №25-24-100/0275 зафіксовано, що в порушення статті 259 КЗпП України товариством не виконано вимогу про надання документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування, а також створено перешкоди для діяльності посадової особи Управління Держпраці у Чернігівській області.

У зв`язку з викладеним начальником Управління Держпраці у Чернігівській області Дорошенком С.В. прийнято 29.03.2019 року рішення № 93 щодо розгляду справи про накладення штрафу на ТОВ «Біокарт-Агро» (а. с. 107).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що повідомлення Управління Держпраці у Чернігівській області від 01.04.2019 року № 10-04/1966 про призначення розгляду справи за фактом порушення Позивачем трудового законодавства на 09.04.2019 року направлено Відповідачем рекомендованим листом 01.04.2019 року на адресу ТОВ «Біокарт-Агро», зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 108-109).

За результатами розгляду справи начальником Управління Держпраці у Чернігівській області Дорошенком С.В. на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України винесено постанову від 09.04.2019 року № 25-24-100/0275/118 про накладення на ТОВ «Біокарт-Агро» штрафу в розмірі 417 300,00 грн. (а. с. 62).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 1, 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 259 Кодексу законів про працю України, а також ряду положень Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295, і Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на невиконання Позивачем отриманої вимоги Управління Держпраці у Чернігівській області про надання документів та не забезпечення допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення інспекційного відвідування.

З такими висновками суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (п. 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96)).

Згідно пп. 6 п. 4 вказаного Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

На виконання вимог ст. 259 КЗпП України постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

При цьому судовою колегією враховується, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі №826/8917/17 постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 визнано нечинною.

Відповідно до ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Згідно ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова Уряду України від 29.04.2017 року № 295 втратила чинність 14.05.2019 року з моменту набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року. Отже, приписи Порядку №295 застосовуються судом до спірних правовідносин, оскільки він був чинний на момент проведення інспекційного відвідування Позивача.

Пунктом 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Відповідно до пп. 1 п. 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.

Як було встановлено раніше, інспекційне відвідування ТОВ «Біокарт-Агро» було призначено Управління Держпраці у Чернігівській області на підставі звернення ОСОБА_1 про порушення законодавства про працю (а.с. 101), у зв`язку з чим Відповідач набув право на здійснення контролюючого заходу.

За правилами пп. 1, 2 п. 11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, зокрема, під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; знайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги.

Пунктом 12 Порядку №295 передбачено, що вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

При цьому, відповідно до п. 16 Порядку №295 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням (п. 17 Порядку №295).

Згідно п. 18 Порядку №295 у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, копія направлення про проведення інспекційного відвідування від 08.02.2019 року №155, примірник акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 12.02.2019 року №25-24-100/0037 та вимогу про надання документів від 12.02.2019 року №25-24-100/0037 було направлено 12.02.2019 року Управлінням Держпраці у Чернігівській області на адресу ТОВ «Біокарт-Агро»: 15542, Чернігівська обл., Чернігівський р-н., с. Ведильці, вул. Тракторна, 19, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, у зв`язку з неотриманням даних документів у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання Відповідачем було вдруге складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 28.02.2019 року №25-24-100/0059 та винесено вимогу про надання документів від 28.02.2019 року №25-24-100/0057, яку було отримано уповноваженою особою ТОВ «Біокарт-Агро» 02.03.2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно п. п. 19-21 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

З урахуванням того, що протягом встановленого у вимозі від 28.02.2019 року №25-24-100/0057 строку Позивачем не було надано запитуваних інспектором праці документів, Відповідачем на виконання вимог Порядку №295 складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 22.03.2019 року №25-24-100/0077, в якому зафіксовано неподання запитуваних документів, а також акт інспекційного відвідування від 22.03.2019 року №25-24-100/0275, в якому вказано на порушення товариством вимог ст. 259 КЗпП України щодо невиконання вимоги Управління Дежпраці у Чернігівській області.

При цьому, аналіз змісту згаданого акту інспекційного відвідування дає підстави стверджувати, що в ньому зафіксовано лише факт невиконання Позивачем вимоги інспектора праці про надання документів, однак безпосередньо інспекційного відвідування з питань, порушених у зверненні ОСОБА_1 , проведено не було. Викладене, на переконання судової колегії, свідчить про помилковість посилання Апелянта на фактичне проведення інспекційного відвідування ТОВ «Біокарт-Агро» без участі товариства.

Вирішуючи питання про обґрунтованість притягнення ТОВ «Біокарт-Агро» до відповідальності на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, на правомірність якого вказав суд першої інстанції, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 6 частини 2 статті 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Згідно абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - тягне за собою накладення штрафу у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Посилання Апелянта на те, що положення абзацу 7 частини 2 статті 265 КЗпП України містять інші правові норми судовою колегією відхиляються, оскільки обрахунок абзаців однієї частини статті починається з першого абзацу, яким у даному випадку є формулювання: «Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:».

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що обрання способу здійснення заходу контролю входить до дискреційних повноважень Відповідача, здійснюється виходячи з предмету перевірки та визначається в прийнятому керівником органу контролю рішенні. Таким рішенням є наказ «Про проведення контрольних заходів» № 46 від 08.02.2019 року.

Відповідач як уповноважений орган держави на здійснення заходу контролю має право на самостійне визначення переліку та обсягу документів, необхідних йому для реалізації наявних повноважень, витребувані документи мають містити інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування. Через ненадання Позивачем витребуваних документів, Відповідач не реалізував наявне в нього повноваження, що є створенням перешкод у проведенні перевірки. Крім того, ТОВ «Біокарт-Агро» не спростовано й зафіксовані в акті від 12.02.2019 року відомості про те, що охоронці підприємства не допустили посадових осіб Управління Держпраці у Чернігівській області до проведення інспекційного відвідування, що також свідчить про вчинення товариством перешкод в його проведенні.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 року у справі № 200/11885/18-а.

Колегією суддів враховується, ТОВ «Біокарт-Агро» притягнуто до відповідальності за ненадання документів на виконання вимоги, що в подальшому позбавило можливості провести захід контролю. Вимогу про витребування документів для проведення інспекційного відвідування Позивач отримав, будь-яких дій, спрямованих на її виконання не здійснив, що, у свою чергу, з огляду на запланований предмет інспекційного відвідування (порушення вимог трудового законодавства щодо офіційного неоформлення працівників), утворює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Водночас, надаючи оцінку Апелянта про незабезпечення Відповідачем повідомлення Позивача про розгляд справи про накладення штрафу, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Згідно п. п. 6, 7 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, однак не було враховано судом першої інстанції, повідомлення про розгляд справи про порушення трудового законодавства від 01.04.2019 року №10-04/1966 було направлено Управлінням Держпраці у Чернігівській області на адресу: 15542, Чернігівська обл., Чернігівський р-н., с. Ведильці, вул. Ведильці (а.с. 108, зворотній бік). Проте, вказана адреса, як було встановлено раніше, відрізняється від адреси ТОВ «Біокарт-Агро», зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При цьому, на момент розгляду справи про накладення штрафу, поштове відправлення №838 не було вручено адресату - ТОВ «Біокарт-Агро», що підтверджується результатами відстеження відповідного поштового відправлення (а.с. 109). Отже, у розумінні положень Порядку №509, суб`єкт господарювання не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу, що, у свою чергу, вказує на відсутність у контролюючого органу правових підстав для розгляду даної справи 09.04.2019 року та, відповідно, прийняття оскаржуваної постанови №25-24-100/0275/118.

Судовою колегією враховується, що у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Викладене, у свою чергу, дає підстави для висновку, що 09.04.2019 року в Управління Держпраці у Чернігівській області не було законних підстав для прийняття постанови №25-24-100/0275/118, що свідчить про необхідність її скасування як такої, що прийнята з порушенням порядку повідомлення ТОВ «Біокарт-Агро» про дату, час та місце розгляду даної справи.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що доводи Позивача про неотримання ним жодних листів Відповідача спростовується матеріалами справи, якими підтверджується факт своєчасного та належного направлення актів про неможливість проведення інспектування та вимог про надання документів на адресу, яка відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При цьому, незабезпечення отримання даної кореспонденції, або отримання її неуповноваженою особою не може мати наслідком висновок про те, що Управлінням Держпраці у Чернігівській області не було виконано обов`язок щодо направлення матеріалів інспектування ТОВ «Біокарт-Агро».

Аналогічні зі змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.10.2018 року у справі №820/1864/17 та від 18.07.2019 року у справі №0440/5993/18.

Посилання Апелянта на те, що зазначення у поштових відправленнях номеру телефону 0462-677-509, який належить Управлінню Держпраці у Чернігівській області, унеможливило отримання кореспонденції ТОВ «Біокарт-Агро», судовою колегією відхиляється, оскільки згідно п. 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 (далі - Правила №270), у разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу Відповідач обґрунтовано наголосив, що згідно п. 94 Правил №270 порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок», цих Правил.

З урахуванням наведеного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість висновків контролюючого органу про наявність правових підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності згідно абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Разом з тим, недотримання контролюючим органом встановлених порядку та процедури розгляду справи про порушення, зокрема, прийняття постанови про накладення штрафу без повідомлення про дату, час та місце розгляду відповідної справи, обумовлює висновок про передчасність прийняття Управлінням Держпраці у Чернігівській області оскаржуваної постанови, наслідком чого є скасування такого індивідуального акту.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище наявність правових підстав для прийняття постанови №25-24-100/0275/118 з огляду на створення ТОВ «Біокарт-Агро» перешкод у проведенні інспекційного відвідування Управлінням Держпраці у Чернігівській області, однак порушення Відповідачем Порядку №509 в частині розгляду справи про накладення штрафу за відсутності доказів належного повідомлення Позивача про дату, час та місце її розгляду, вказує на передчасність прийняття даного індивідуального акту та, як наслідок, необхідності його скасування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для невірного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення з Управління Держпраці у Чернігівській області на користь ТОВ «Біокарт-Агро» витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позовної заяви (6 259,50 грн.) та апеляційної скарги (9 389,25 грн.) у загальній сумі 15 648,75 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біокарт-Агро» - задовольнити повністю.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 39, ) від 09 квітня 2019 року №25-24-100/0275/118 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

Стягнути з Управління Держпраці у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 39, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біокарт-Агро» (15542, Чернігівська обл., Чернігівський р-н., с. Ведильці, вул. Тракторна, 19, ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 15 648 (п`ятнадцять тисяч шістсот сорок вісім) гривень 75 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено «04» грудня 2019 року.