Справа № 320/3893/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3893/19 Суддя першої інстанції: Харченко С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради Київської області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Білоцерківської міської ради Київської області до виконавчого комітету Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа - Українська Греко-Католицька Церква Києво-Святошинської єпархії Парафії Успення Пресвятої Борогодиці, про визнання протиправним та скасування рішення, встановлення відсутності компетенції, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року Білоцерківська міська рада Київської області (далі - Позивач, Білоцерківська міськрада) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі - Відповідач, Виконком Фурсівської сільради), третя особа - Українська Греко-Католицька Церква Києво-Святошинської єпархії Парафії Успення Пресвятої Борогодиці (далі - Третя особа, УГКЦ Києво-Святошинської єпархії Парафії Успення Пресвятої Борогодиці), про:

- визнання протиправними та скасування рішень Виконкому Фурсівської сільради від грудня 2016 року №264 «Про присвоєння адрес земельним ділянкам та об`єктам нерухомого майна, що знаходяться на території ради»;

- встановлення відсутності компетенції (повноважень) Виконкому Фурсівської сільради щодо прийняття будь-яких рішень, спрямованих на присвоєння та/або зміну поштових адрес об`єктам нерухомого майна в межах міста Біла Церква Київської області, що визначені згідно Проекту планування та забудови міста Біла Церква Київської області 1955 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 року позовну заяву повернуто на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України у зв`язку з тим, що у доданих до позовної заяви матеріалів відсутні будь-які документи на підтвердження повноважень Дикого Г. діяти від імені Білоцерківської міськради на час її підписання та подання.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Свою позицію обґрунтовує тим, що в силу положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова представляє раду, а також має право на звернення до суду. Крім того, зазначає, що повноваження ОСОБА_1 підтверджуються протоколом і постановою Білоцерківської міської виборчої комісії Київської області, а також посвідченням Білоцерківського міського голови, виданого 24.11.2015 року. Підкреслює, що позовна заява відповідала положенням КАС України, оскільки у ній було зазначено посадове становище особи, яка її підписала, а суд першої інстанції не був позбавлений можливості перевірити повноваження такої особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дані якого є відкритими.

Окремо наголошує, що, по-перше, повернення даної позовної заяви унеможливлює повторне звернення до суду з огляду на пропуск тримісячного строку, по-друге, Виконкомом Фурсівської сільради безпідставно за відсутності відповідних повноважень прийнято рішення щодо присвоєння поштових адрес об`єктам, розташованим на території міста Біла Церква.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.12.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Фурсівська сільрада просить відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неподання ОСОБА_1 жодних доказів на підтвердження статусу голови Білоцерківської міськради є наслідком повернення такого позову, а подання таких документів до суду апеляційної інстанції позицію суду першої інстанції не спростовує. Крім того, підкреслив на пропуску Позивачем строку звернення до суду.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу від Третьої особи не надійшло.

У судовому засіданні представник Позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибула.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 29.07.2019 року суд першої інстанції повернув позовну заяву на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України як таку, що підписана особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку, з посиланням на те, що до неї не додано будь-яких доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_1 діяти від імені Білоцерківської міськради на час підписання та подання позовної заяви, зокрема, рішення про обрання (призначення) на посаду, трудову книжку тощо, як і витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо відсутності можливості встановлення повноважень ОСОБА_1 на підписання позовної заяви від імені Білоцерківської міськради та доводам Апелянта на їх спростування, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КАС України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Отже, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган місцевого самоврядування, від імені якого діє його керівник або представник.

Згідно п. п. 14, 15 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, зокрема, представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства; звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів.

Тобто, міський голова, будучи керівником органу місцевого самоврядування, представляє її інтереси в силу закону.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

За правилами п. 8 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» 3. В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, відомості про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Частиною 1 ст. 10 вказаного Закону передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Судовою колегією враховується, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань уповноваженою особою представляти Білоцерківську міськраду як юридичну особу, вчиняти дії від її імені без довіреності є Геннадій Анатолійович Дикий. При цьому, в силу положень ч. 1 ст. 12 вже згаданого Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Отже, зазначення у позовній заяві Білоцерківської міськради посади особи, яка її підписала - голова ради, дає підстави вважати, що суд першої інстанції мав об`єктивну можливість пересвідчитися у дійсності наведених відомостей шляхом їх перевірки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дані якого є відкритими, та, зокрема, але не виключно, на офіційній сторінці Білоцерківської міської ради Київської області.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.01.2019 року у справі №751/3713/18.

За таких обставин, повернення позовної заяви з підстав підписання її особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено в установленому законом порядку, у межах спірних правовідносин є помилковим та не відповідає вимогам процесуального закону.

Судовою колегією враховується, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

У рішеннях від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини зазначив про порушення п. 1 ст. 6 Коневенції, яке виявилося в надто суворому тлумаченні внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені вище обставини об`єктивної можливості суду першої інстанції пересвідчитися у посадовому становищі Г .А. Дикого як Білоцерківського міського голови та, відповідно, наявності в останнього права на підписання позовної заяви від імені Позивача, дають підстави для висновку, що передчасно постановлена оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Водночас судова колегія вважає за необхідне зазначити, що доводи Апелянта про те, що повернення даної позовної заяви унеможливлює повторне звернення до суду з огляду на пропуск тримісячного строку, а також про те, Виконкомом Фурсівської сільради безпідставно за відсутності відповідних повноважень прийнято рішення щодо присвоєння поштових адрес об`єктам, розташованим на території міста Біла Церква, як і посилання Відповідача на пропуск Позивачем строку звернення до суду, не підлягають оцінці у ході апеляційного перегляду ухвали суду про повернення позовної заяви, оскільки перебувають поза межами предмету апеляційного оскарження.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведених обставин у сукупності, а також зважаючи на те, що поверненню позовної заяви на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України обов`язково повинна передувати належна перевірка повноважень особи, яка підписала позовну заяву, необхідними документами та відомостями, судова колегія приходить до висновку про передчасність та помилковість постановлення оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 169, 242-244, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради Київської області - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року - скасувати.

Справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено « 04» грудня 2019 року.