Справа № 480/2046/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 р.Справа № 480/2046/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, м. Суми, повний текст складено 23.09.19 року по справі № 480/2046/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , Управління Державної казначейської служби України у м.Сумах , Державна казначейська служба України

про визнання бездіяльності незаконною та такою, що спричинила шкоду, стягнення заподіяної шкоди та компенсації,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд: відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України та рішення суду у справі № 1840/2920/18, визнати незаконною та такою, що спричинила шкоду позивачу, бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не здійснення йому перерахунку пенсії на підставі наказу МО України № 377; відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 КАС України, на відшкодування шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, стягнути на користь позивача за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, визначеного для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду в розмірі: - заподіяної шкоди (невиплаченої частини пенсії, що складає 223918,48 грн.); - встановленої законодавством компенсації, обов`язок донарахування якої за весь період затримки по дату остаточного розрахунку покладається на Управління Державної казначейської служби України у м. Сумах через знецінення грошових коштів у зв`язку з порушенням строків сплати, з урахуванням індексу зростання споживчих цін та 3 % річних за весь період прострочення виплат, починаючи з 01.09.2008 року; зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Сумах подати до суду звіт про виконання рішення суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідач, Управління державної казначейської служби України у м.Сумах, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання представники відповідачів не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 по справі № 1840/2920/18 задоволено вимоги ОСОБА_1 частково та зобов`язано ГУ ПФУ у Сумській області у відповідності з п. 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 список осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії з зазначенням персональних даних полковника запасу ОСОБА_1 , у зв`язку з прийняттям наказу Міністра оборони України від 28.07.2008 № 377 "Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України". У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено (а.с. 18-20).

28.11.2018 ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 складена довідка № 47385 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії відповідно до наказу Міністерства оборони України від 28.07.2008 № 377 (а.с. 13).

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою, в якій просив також провести перерахунок його пенсії на підставі довідки, отриманої від ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом від 28.01.2019 № 48/Ч-11 ГУ ПФУ в Сумській області повідомило позивача про те, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 по справі № 1840/2920/18 управлінням у листопаді 2018 року було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 список на ім`я позивача для надання довідки про розмір грошового забезпечення, встановленого наказом Міністерства оборони України від 28.07.2008 № 377.

Отримана від ІНФОРМАЦІЯ_1 довідка № 47385 від 28.11.2018 долучена до матеріалів пенсійної справи.

Відповідач зазначає, що оскільки рішенням суду жодних зобов`язань до ГУ ПФУ в Сумській області щодо перерахунку пенсії не зазначено, то підстави для її перерахунку відсутні (а.с. 14).

Позивач не погодившись з відповіддю звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 по справі № 1840/2920/18 ГУ ПФУ в Сумській області не було зобов`язано здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з прийняттям наказу Міністра оборони України від 28.07.2008 № 377.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393" (далі - Порядок № 45). Вказана постанова набрала чинності 20.02.2008.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 45 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 по справі № 1840/2920/18 ГУ ПФУ в Сумській області було зобов`язано у відповідності з п. 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 список осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії з зазначенням персональних даних полковника запасу ОСОБА_1 у зв`язку з прийняттям наказу Міністра оборони України від 28.07.2008 № 377 "Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України" (а.с. 59-62).

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 по справі № 1840/2920/18 головним управлінням у листопаді 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено список осіб щодо перерахунку пенсії відповідно до наказу Міністерства оборони України від 28.07.2008 року №377.

29.11.2018 року Сумським обласним військовим комісаріатом надана довідка про розмір грошового забезпечення відповідно до наказу Міністерства оборони України від 28.07.2008 року №377, по якій перерахунок пенсії не проводився, оскільки рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 по справі № 1840/2920/18 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не було зобов`язано здійснити перерахунок.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Верховний Суд України, розглядаючи справу № 21-438а12, у своїй постанові від 26 березня 2013 року прийшов до правового висновку про те, що відповідно до ч. 1 статті 2, п.п. 6, 8 ч. 1 статті 3, ч. 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивачів.

Враховуючи, що на момент звернення до суду позивач не є суб`єктом порушеного права, оскільки його право на перерахунок не порушувалось головним управлінням, колегія суддів зазначає, що задоволення позову ОСОБА_1 судом першої інстанції свідчить про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

За нормами статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Наведена норма передбачає загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. При цьому, для виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди необхідна наявність сукупності умов, які формують склад правопорушення, що є підставою для цивільно-правової відповідальності, а саме: шкоди, протиправної поведінки, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана, а також вини. Наявність всіх вказаних умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. При цьому вимога про відшкодування збитків (шкоди) може бути пред`явлена виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила. В свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювана та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування шкоди в натурі (передача речі того ж роду і такої ж якості) або відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Для покладення на відповідача обов`язку відшкодування шкоди необхідна наявність певних підстав, як-то неправомірні рішення, дії чи бездіяльність, вина, яка може полягати в умислі чи необережності, наявність шкоди для позивача внаслідок дій відповідача і безпосередній причинний зв`язок між шкодою та правопорушенням, який в даному випадку відсутній.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, обов`язок відшкодовувати матеріальну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, покладений на державу.

Водночас, зважаючи на вищезаначене, відшкодування шкоди за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто є деліктною відповідальністю, підставою якої є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вину завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем такі факти не наводилися.

Крім того, судова колегія зазначає, що, позивач, посилаючись на протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо нездійснення перерахунку пенсії, чим йому була завдана матеріальна шкода, не заявляє вимог про здійснення перерахунку на підставі отриманої від Сумського ОВК довідки, складеної на виконання рішення по справі № 1840/2920/18 (а.с. 58).

Дії чи бездіяльність відповідача в цій частини протиправними не були визнані і спір про це не був предметом судового розгляду.

Тому за цією справою не має жодних достовірних підстав стверджувати, що на відповідача покладений обов`язок щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до наданої Сумським обласним військовим комісаріатом довідки № 47385 від 28.11.2018.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року по справі № 480/2046/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанціх дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року по справі № 480/2046/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 02.12.2019 року