Справа № 308/4630/19
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10817/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання Луців І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Тхір О.А., м. Ужгород) у справі № 308/4630/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці ДФС в особі заступника начальника Чернівецької митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Жижияна Івана Євгеновича про скасування постанови у справі про порушення митних правил про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Чернівецької митниці ДФС в особі заступника начальника Чернівецької митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Жижиян Івана Євгеновича в якому просила скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1424/40800/18 від 16.11.2018 року та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецької митниці ДФС в особі заступника начальника Чернівецької митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Жижиян Івана Євгенович,а про скасування постанови у справі про порушення митних правил про накладення адміністративного стягнення - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що даний автомобіль вийшов з ладу у зв`язку з чим 27 листопада 2017 року позивачка звернулася до Закарпатської митниці ДФС із повідомленням про неможливість вивезти автомобіль за межі митної території України у зв`язку із аварією. Однак суд першої інстанції не врахував, що позивачкою було надано усі необхідні документи, що підтверджують факт неможливості доставлення автомобіля до митного органу у терміни встановлені МК України, що виключає наявність в її діях порушень законодавства.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів. Також, представником апелянта подано 02 грудня 2019 року до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без участі позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 24 листопада 2017 року позивачка ввезла на митну територію України через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Ужгород - Вишнє Нємецьке» митного посту «Ужгород» автомобіль марки «Skoda Осtavia» реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », країна реєстрації Словацька Республіка, у митному режимі транзит через митну територію України, на строк передбачений ст. 95 МК України.

27 листопада 2017 року позивачка звернулася до Закарпатської митниці ДФС із повідомлення про неможливість вивезти автомобіль за межі митної території України, у зв`язку із аварією та повідомлено про адресу місця перебування автомобіля.

У заяві ОСОБА_1 зазначала, що даний автомобіль перебував на ремонті до 17 січня 2019 року, що підтверджуються копією довідки № 17/004/01/19, копією наряду-наказу № 17/004/11/17, копіями акту, свідоцтва, виписки та витягу. Вказані докази були надані відповідачу в ході розгляду матеріалів про порушення митних правил.

19 травня 2018 року о 10 год. 15 хв. позивачка в`їхала на територію міжнародного автомобільного пункту пропуску «Россошани-Брічень» митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці ДФС автомобілем «Skoda Осtavia» реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 » української реєстрації, в якості пасажира в напрямку виїзду з України до Республіки Молдова. В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про осіб, було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України Позивачкою вказаного транспортного засобу станом на 19.05.2018 року.

16.11.2018 року відповідачем у справі про порушення митних правил № 1424/40800/18 винесено постанову громадянку України ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме: 8500 грн.

Не погодившись з даною постановою митного органу, ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що дії митного органу щодо притягнення позивачки до адміністративної відповідальності є правомірними, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Ст.95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України передбачено ст.381 МК України.

Статтею 70 МК України встановлена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частина 3 статті 470 МК України передбачає, що перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ст.470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст.268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Частина 1 статті 192 МК України передбачає, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Таким чином, перевізник звільняється від відповідальності за ст.470 МК України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

Разом з тим, у випадках, коли МК України або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили, застосовуються положення розділу 8 («Підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили») Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за №1669/21981, відповідно до п.2 якого факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції (п.3 розділу 8 Порядку №657).

Згідно з п.5 розділу 8 Порядку №657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов`язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.

За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.

З системного аналізу зазначених правових норм можна дійти висновку, що підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.470 МК України, є часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем, внаслідок саме аварії чи дії обставин непереборної сили, настання яких має бути належним чином підтверджено (доведено) та про них вчасно (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) має бути повідомлено митний орган шляхом подання письмової заяви із зазначенням обставин події, місцезнаходження транспортного засобу, а також надання інформації, яка надає можливість ідентифікувати такий транспортний засіб.

Таким чином, законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії або ліквідації їх наслідків, а саме: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.11.2017 позивачка письмовою заявою повідомила про поломку транспортного засобу та про неможливість вивезти автомобіль за межі митної території України, у зв`язку з його поломкою та повідомлено про адресу місця перебування автомобіля.

Із довідки, виданої ФОП ОСОБА_2 від 17.01.2019 видно, що автомобіль «SKODA OKTAVIA 1Z» р.н. НОМЕР_3 , №кузова НОМЕР_4 перебуває на території СТО з 27.11.2017 по 17.01.2019 року у зв`язку з поломкою та відсутністю запчастин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що надані позивачем документи вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті, проте жодних доказів того, що такого ремонту транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, наявні документи не містять.

Так, заява ОСОБА_1 , надіслана на адресу Чернівецької митниці ДФС, не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки його зміст не містить відомостей про те, що ремонт автомобіля є наслідком факту аварії або дії обставин непереборної сили. Позивачкою не було надано жодних документів від дорожньо - експлуатаційних служб чи поліції, які б підтверджували факт обставин непереборної сили або аварії до вищевказаного повідомлення, відтак, таке повідомлення не може свідчити про виконання обов`язку, передбаченого ст.192 МК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що сам по собі факт перебування автомобіля на ремонті не підтверджує факту аварії чи обставин непереборної сили та в контексті ст.192 МК України не перериває встановлений ч.1 ст.95 МК України строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту.

Перебування транспортного засобу позивачки в ремонті, на думку колегії суддів, не було спричинене аварією, дією обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, тому приписи ч.1 ст.460 МК України щодо до спірних правовідносин застосовані бути не можуть.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року (справа №569/4632/16-а) та від 04 грудня 2018 року (справа №308/6634/16-а), і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу до митного органу призначення підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачкою належними доказами, доказів наявності підстав для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил позивачка не надала, а тому оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил №1424/40800/18 від 16 листопада 2019 року прийнята правомірно, що вказує на безпідставність заявлених позовних вимог.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 перевищений встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, терміном більше ніж десять діб, тому в діях позивачки є склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, а постанова у справі про порушення митних правил №1424/40800/18 від 16.11.2018 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, є винесеною підставно і з врахуванням всіх обставин, необхідних для прийняття такого рішення.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 271, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2019 року у справі № 308/4630/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська