Справа № 826/10995/15
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 грудня 2019 року

м. Київ

справа №826/10995/15

адміністративне провадження №К/9901/32563/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України і Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби України у місті Києві про визнання незаконними та протиправними дії, скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у 2015 році звернулась в суд з позовом до Державної фіскальної служби України, Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби України.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 30 червня 2015 року позов задовольнив частково, а саме:

- визнав протиправним та скасував наказ Державної фіскальної служби України № 878-о від 17 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»;

- поновив ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з 18 березня 2015 року, допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині;

- зобов`язав Державну фіскальну службу України проінформувати Міністерство юстиції України про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві і відкликати відомості та подану інформацію про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

В решті позову відмовив.

Вказане рішення Шостий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 16 жовтня 2019 року залишив без змін.

В своїй спільній касаційній скарзі Державна фіскальна служба України і Головне управління Державної фіскальної служби України просять скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху.

Згідно з частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Проте, матеріали касаційної скарги, що надійшли до суду, не містять документа про сплату судового збору.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскільки, Державна фіскальна служба України і Головне управління Державної фіскальної служби України подали спільну касаційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року, то судовий збір підлягає сплаті за ті вимоги, які задоволені судом.

Як вже зазначено вище, позов у цій справі заявлено у 2015 році фізичною особою, а оскаржуваними судовими рішеннями задоволено три вимоги немайнового характеру, які взаємопов`язані та по своїй суті складають одну вимогу немайнового характеру.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (чинному на час звернення позивача до суду) станом на 1 січня 2015 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1218 грн.

На підставі викладеного, Державна фіскальна служба України і Головне управління Державної фіскальної служби України за подання касаційної скарги на рішення суду у спорі з однією вимогою немайнового характеру мають сплатити по 974,40 грн (1218 х 0,4 х 200%) кожна.

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

код банку отримувача: 899998;

номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA7026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)";

символ звітності банку: 207.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням скаржникам, які її подали, строку для надання документів про сплату судового збору.

Керуючись статтями 248, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України і Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби України у місті Києві про визнання незаконними та протиправними дії, скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………….

Н. М. Мартинюк

Суддя Верховного Суду