Справа № 520/10577/19
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2019 р. № 520/10577/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Командира військової частини НОМЕР_1 №33 від 25.01.2019 року, в частині визнання ОСОБА_1 відповідальною особою у заохоченні додатковою грошовою премією військовослужбовців, які на день заохочення мали не зняті раніше накладені дисциплінарні стягнення за 2016 рік.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №577 від 01.10.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 69000 (шістдесят дев`ять тисяч) грн. 00 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуваний наказ Командира військової частини НОМЕР_1 №33 від 25.01.2019 року, в частині визнання ОСОБА_1 відповідальною особою у заохоченні додатковою грошовою премією військовослужбовців, які на день заохочення мали не зняті раніше накладені дисциплінарні стягнення за 2016 рік. та наказ Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №577 від 01.10.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на суму 69000 (шістдесят дев`ять тисяч) грн. 00 коп. є незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 24.10.2019 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачам надати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Представником відповідача - Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , 06.11.2019 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що 18.09.2019 року на адресу відповідача 1 надійшли матеріали службового розслідування з вій ськової частини НОМЕР_1 , відповідно до яких було встановлено вину позивача у нанесенні збитків державі у розмірі 69000,00 грн., зокрема: у Харківському обласному військовому комісаріаті розглянуто наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2019 року № 33 «Про результати службового розслідування.». Вказаний наказ видано на підставі результатів службового розслідування по фактам переплат грошового за безпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 .

Службовим розслідуванням виявлено факти нанесення матеріальної шкоди неправомірними діями під час проходження військової служби на посаді начальника штабу - першого заступника командира військовій частині НОМЕР_1 , командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_1 на суму 69000,00 грн.

Також відповідачем зазначено, що на підставі п.29 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі.», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2019 року № 33 «Про результати службового розслідування.» та з метою притягнення вин них осіб до матеріальної відповідальності було видано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.10.2019 року № 577 «Про притягнення до матеріальної відповідальності.», відповідно до якого з позивача почали проводитись утримання коштів з гро шового забезпечення.

Згідно ч. 4 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Від відповідача, Командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 , відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 17 від 15.01.5019р. було проведено службове розслідування, за фактом переплати грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , яких наказом командира військової частини заохочено додатковою грошовою премією та які на день заохочення мали не зняті раніше накладені дисциплінарні стягнення за 2016 рік.

В ході проведення службового розслідування було „досліджено" обставини які спричинили дане правопорушення. За результатами проведення службового розслідування (наказ командира військової частини НОМЕР_1 про результати проведення службового розслідування № 33 від 25.01.2019 року), було визнано позивача - ОСОБА_1 , відповідальною особою у скоєні даного правопорушення.

Також судом встановлено, що наказом Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №577 від 01.10.2019 року, позивача було притягнено до повної матеріальної відповідальності на суму 69000 (шістдесят дев`ять тисяч) грн. 00 коп., оскільки службовим розслідуванням виявлено факти нанесення матеріальної шкоди неправомірними діями під час проходження військової служби на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_1 на суму 69000,00 грн.

Позивач вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд надаючи оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Відповідно до статті 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир полку (корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання полком бойових завдань; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок; за стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; за стан фінансового господарства; за всебічне забезпечення полку, стан пожежної та екологічної безпеки.

Стаття 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає обов`язки командира полку, серед яких:

керувати добором кандидатів для зарахування на військову службу за контрактом, а також розподілом за підрозділами нового поповнення, вручення йому озброєння і техніки, приводити нове поповнення до Військової присяги згідно з додатками 1, 4 і 5 до цього Статуту (абз.10);

не менше ніж двічі на рік проводити огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині (командирові корабля не менше ніж один раз на два місяці проводити огляд корабля, не менше ніж один раз на місяць - огляд озброєння, боєприпасів і технічних засобів, здійснювати щоденний обхід корабля), при виявленні фактів нестач (втрати), надлишків, псування, розкрадання майна призначати розслідування (абз.16);

керувати правовим вихованням військовослужбовців полку, у разі вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення письмово повідомити про це орган досудового розслідування (абз. 17);

здійснювати планові та раптові перевірки, організовувати щорічне проведення інвентаризації матеріальних засобів у службах, керувати роботою внутрішніх комісій, що проводять такі перевірки (абз.25);

вживати заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині (абз.30).

Статтею 61 Конституції України закріплено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно настановчого наказу військової частини, в якому розписаний перелік обов`язків посадових осіб, дослідженням правопорушення військовослужбовців, подання рапортів про преміювання або знаття премій з військовослужбовців займається заступник командира відповідного підрозділу з морально-психологічного забезпечення, в якому проходить військову службу військовослужбовець на якого було накладене дисциплінарне стягнення. Ці рапорти передаються безпосередньо до стройової частини, де начальник стройової частини вносить, на підставі цих рапортів та службових карток військовослужбовців, відповідні відомості про преміювання / накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовців до наказів командира військової частини.

Згідно статті 106 Дисциплінарного статуту збройних Сил України встановлено, що усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця.

Службові карки та записи про заохочення / накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовців візуються печаттю військової частини та особистим підписом начальника штабу військової частини.

Також, проекти наказів передаються до фінансової служби, яка в свою чергу, відпрацьовує відповідні розрахунки на кожного з військовослужбовців, та направляє їх до Міністерства Оборони України для отримання коштів.

Начальник стройової частини несе особисту відповідальність за інформацію з рапортів та службових карток, інформацію з яких він вносить до наказав військової частини.

Згідно статей Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України 68, 69 начальник штабу полку (окремого батальйону) зобов`язаний:

організовувати роботу штабу й щоденно керувати нею; узгоджувати роботу заступників командира полку, начальників родів військ і служб;

знати про справжній стан справ у підрозділах полку, а також про хід виконання поставлених перед ними завдань;

організовувати своєчасне й правильне доведення до підрозділів і служб усіх наказів командира полку та старших командирів (начальників), а також перевірку їх виконання; особисто доводити найважливіші накази та перевіряти їх виконання.

Згідно додатку 1 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України (пункт 2.3.12)

проекти наказів візуються на зворотному боці останньої сторінки працівником, який його підготував, начальником штабу військової частини (заступником керівника установи), працівниками юридичної та фінансової служби військової частини.

Порядок, наведений у додатку 1 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України (пункт 2.3.12), вимагає від кожної зазначеної посадової особи перевіряти наказ в частині що його стосується.

Суд зазначає, що начальник штабу є безпосереднім керівником начальника стройової частини та начальника фінансової служби, а отже повинен контролювати їх дії, чого в наведеній ситуації зроблено не було.

Також суд зазначає, що жодних посилань на порушення позивачем будь-яких нормативно-правових актів щодо ведення службової документації оскаржуваний наказ не містить.

Відповідно до п.2 Положення №243 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Пунктом 3 Положення № 243 визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності

Згідно з п. 8 Положення № 243 залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Таким чином, підставою для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державні, є встановлення його винної протиправної поведінки з обов`язковим визначенням ступеню її суспільної небезпечності, обставин заподіяння шкоди та причинного зв`язку такої поведінки з настанням шкоди.

Пунктом 13 Положення № 243 визначено повний перелік обставин, за наявності яких військовослужбовець несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі:

- умисне знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;

- приписка у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;

- заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;

- дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;

- недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Суд зазначає, що жодних з перелічених обставин щодо позивача під час проведення службового розслідування встановлено не було, та в судове засідання відповідачем не надано доказів зворотного.

Крім того, відповідно до п.19 Положення № 243 розслідуванням, яке доводиться для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб, повинно бути встановленою чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; кими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, Військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, з сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги вказаної норми відповідачами виконано не було.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати наказ Командира військової частини НОМЕР_1 №33 від 25.01.2019 року, в частині визнання ОСОБА_1 відповідальною особою у заохоченні додатковою грошовою премією військовослужбовців, які на день заохочення мали не зняті раніше накладені дисциплінарні стягнення за 2016 рік.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №577 від 01.10.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 69000 (шістдесят дев`ять тисяч) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.