Справа № 320/3494/19
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Київ №320/3494/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення рішення від 15.04.2019 №003821303, №, №.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем суми чистого доходу у розмірі 1 159 191,78 грн. без ПДВ є протиправними.

Київський окружний адміністративний суд 15.07.2019 постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначив недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановив строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали позивачу.

Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Ухвалою від 29.07.2019 Київський окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив справу до судового розгляду.

Відповідачем подано до суду письмовий відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивач протиправно відніс до витрат фізичної особи-підприємця за 2017 рік оплату послуг з транспортування вапняку в загальній кількості 5 801,77 т. на суму 1 159 191,78 грн. без ПДВ. до ТОВ "М-Квадро" (покупець товару), оскільки останнім не оплачено вартість такого товару в повному обсязі. Отже, на думку відповідача, підставою для включення до валових витрат звітного періоду є оплата покупцем товарів (робіт, послуг), тобто виключно факт одержання доходу.

У судовому засіданні 03.09.2019 судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних доказів, про що постановлено протокольну ухвалу.

Дослідивши матеріли справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 має статус фізичної особи-підприємця, адреса: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 .

Видами діяльності ФОП ОСОБА_1 відповідно до КВЕД є: Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (код 45.20); Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (основний) (код 46.73); Неспеціалізована оптова торгівля (код 46.90); Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах (код 47.52); Допоміжне обслуговування наземного транспорту (код 52.21).

Посадовими особами ГУ ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та з питань нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2018, за результатами якої складено Акт від 12.03.2019 №193/10-36-13-03/ (далі - Акт перевірки, т. 1, а.с. 14 - 41).

Згідно висновків Акту перевірки встановлено порушення позивачем:

- п.п. 177.1, 177.2 ст. 177 ПК України, а саме: заниження суми чистого доходу на загальну суму 1 159 191,78 грн. без ПДВ за 2017 рік, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, який підлягає сплаті до бюджету за 2017 рік на загальну суму 208 654,52 грн. без ПДВ,

- пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 Перехідних положень ПК України, а саме: не нараховано та не сплачено до бюджету військовий збір за 2017 рік в сумі 17 387,88 грн.

- п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в частині заниження доходу з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на загальну суму 112 441,83 грн., що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок в сумі 24 737,20 грн.,

- п. 198.3, абз. "г" п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість в грудні 2017 року на загальну суму 231 838 грн.

На підставі висновків Акту перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 15.04.2019:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування на загальну суму 260 818,15грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням - 208 654,52 грн., штрафними (фінансовими) санкціями - 52 163,63 грн.,

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 21 734,85 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням - 17 387,88 грн., штрафними (фінансовими) санкціями - 4 346,97 грн.,

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робі, послуг) на 289 797,50 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням - 231 838 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 57 959,50 грн.

За наслідками адміністративного оскарження висновки Акту перевірки та прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом про їх оскарження.

Як встановлено судом, в основу висновків Акту перевірки та як наслідок винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 15.04.2019, покладено завищення витрат позивача в розмірі 1 159 191,78 грн.

Так, відповідач стверджує про те, що неоплачені контрагентом (покупцем) витрати на транспортування товару не можуть бути пов`язаними з отриманням доходу та, відповідно, не повинні включатись до складу інших витрат платника податків. Такі витрати суб`єкта підприємницької діяльності до моменту одержання доходу є його власним ризиком.

Судом встановлено, що між ТОВ "М-Квадро" (Покупець) і ФОП ОСОБА_1 (Постачальник) укладено Договір постачання від 05.05.2016 №174 (т. 1, а.с. 128 - 130).

Згідно Договору Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець - прийняти та оплатити породи карбонатні для виробництва вапна (Товар) на умовах цього Договору.

Найменування Товару, обсяг, одиниця виміру, ціна, термін та умови поставки визначаються у Специфікаціях, що оформлюються у вигляді Додатку №1 до даного Договору.

Сторонами підписано Додаткову угоду від 30.12.2016 №1, якою визначили, що Договір набирає чинності з дати підписання Сторонами та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2017 року включно. Якщо протягом місяця до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не надасть іншій стороні письмове підтвердження припинення Договору, строк дії останнього продовжується на один календарний рік на тих самих умовах (т. 1, а.с. 131).

У січні - липні 2017 року сторонами підписано Специфікації до Договору (т. 1, а.с. 132 - 136).

Також між ТОВ "М-Квадро" (Покупець) і ФОП ОСОБА_1 (Постачальник) укладено Додаткову угоду від 29.09.2017 №2 до Договору постачання від 05.05.2016 №174 (т. 1, а.с. 136).

Сторони домовились з 01.10.2017 внести зміни до вказаного Договору.

Так, визначено, що договірна відпускна ціна Товару встановлюється на кожну партію Товару та вказується в Специфікаціях. Ціна продукції включає вартість перевезення та послуг ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ".

У жовтні - грудні 2017 року сторонами підписано Специфікації до Договору (т. 1, а.с. 137 - 177).

Крім того, між ТОВ "ТЕП Вертикал" (Постачальник) і ФОП ОСОБА_1 (Покупець) укладено Договір поставки від 17.05.2016 №96 (т. 1, а.с. 178 - 182).

Згідно Договору Постачальник бере на себе зобов`язання поставити Покупцю щебінь вапняковий (Товар), а Покупець - Прийняти та оплатити товар.

Поставка Товару здійснюється на підставі поданих заявок Покупця залізничним транспортом на умовах СРТ (Інкотермс-2010) ст. Нові Безрадичі (320905) Південно-Західної залізниці.

Сторонами підписано Додаткову угоду від 01.01.2017 №1 до Договору поставки від 17.05.2016 №96, якою визначено, що Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2018 включно, а в частині оплати - до повного виконання Покупцем своїх обов`язків (т. 1, а.с. 183).

У червні - вересні 2017 року сторонами підписано Специфікації до Договору (т. 1, а.с. 184 - 189).

Також між ТОВ "ТЕП "Вертикаль" (Експедитор) і ФОП ОСОБА_1 (Клієнт) укладено Договір від 03.05.2016 №89 про надання транспортно-експедиційних послуг (т. , а.с. 190 - 195).

Згідно договору Експедитор зобов`язується за дорученням Клієнта, за винагороду і за рахунок Клієнта організувати виконання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів вказаних Клієнтом по лініях України, СНД і Західної Європи.

Сторонами підписано Додаткову угоду від 01.01.2018 №1 до Договору від 03.05.2016 №89 про надання транспортно-експедиційних послуг, якою визначено, що Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2018 включно, а в частині розрахунків - до повного їх завершення (т. 1, а.с. 196).

Сторонами складено Акти виконаних робіт (наданих послуг) (т. 1, а.с. 197 - 221).

Між ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство залізничного транспорту" (Виконавець) і ФОП ОСОБА_1 (Замовник) укладено Договір від 01.11.2017 №18/17 (т. 2, а.с. 17 - 27).

Згідно Договору Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги з перевезення вантажів залізничним транспортом та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів залізничним транспортом, щодо надання яких виникає технологічна необхідність у Замовника, а Замовник - провести розрахунки за надані послуги.

Так, на підставі заявок позивача та протоколів погодження цін/тарифів ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство залізничного транспорту" було здійснено перевезення вагонів з вантажем камінь вапняк, що надходив на адресу ФОП ОСОБА_1 зі станції Нові Безрадичі Південно-Західної залізниці на колію №72 V маневрового району власності ТОВ "М- Квадро" та у зворотному напрямку (т. 1, а.с. 222 - т. 2, а.с. 202).

За результатами вищезазначених правочинів позивачем реалізовано протягом 2017 року камінь вапняковий на користь ТОВ "М-Квадро" на загальну суму 60 329 199,51грн. з ПДВ (т.1, а.с. 119), однак оплата за реалізований товар проведена частково у сумі 56 652 241,63 грн. з ПДВ.

Заборгованість ТОВ "М-Квадро" перед позивачем за реалізований товар станом на 31.12.2017 становила 3 676 957,88 грн. з ПДВ, в тому числі послуги з транспортування ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство залізничного транспорту" в розмірі 187 276,03 грн. без ПДВ та ТОВ "ТЕП "Вертикаль" в розмірі 971 915,75 грн. без ПДВ.

Нормативно правовий акт який регулює право та порядок визначення витрат для позивача є Податковий кодекс України.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначено ст. 177 ПК України.

Доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу ( п. 177.1 ст. 177 ПК України).

Згідно п. 177.2 цієї ж статті об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи-підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Підпунктом 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою-підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

- документально не підтверджені витрати.

Враховуючи вимоги ПК України, право на витрати для фізичної особи-підприємства є виникає у разі:

- документального підтвердження, згідно первинних бухгалтерських документів, які складені у відповідності до Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";

- використання в господарській діяльності підприємця з отриманням доходів;

- оплати вартості.

Отже, оплата контрагентом вартості отриманих товарів (робіт, послуг) та, відповідно, отримання доходу, є обов`язковою умовою для віднесення фізичною особою-підприємцем до складу витрат таких товарів (робіт, послуг), пов`язаних з господарською діяльністю.

Оскільки, ТОВ "М-Квадро" не було здійснено оплати за надані позивачем транспортні послуги, що останнім не заперечується, тому віднесення позивачем до витрат транспортних послуг у сумі 1 159 191,78 грн. без ПДВ суперечить нормам ст. 177 ПК України.

При цьому, позивачем не надано суду документів для підтвердження оплати вартості отриманих послуг з перевезення товару, тому висновок контролюючого органу про завищення позивачем витрат на суму 1 159 191,78 грн. є обґрунтованим.

З викладеного слідує, що контролюючим органом правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 15.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб.

Згідно підпункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до надрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір у розмірі 1,5 відсотка об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 163, 164 ПК України об`єктом оподаткування резидента є:

- загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

- доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

- іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Об`єктом оподаткування нерезидента є:

- загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні;

- доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Отже, позивач відноситься до платників військового збору.

При цьому, заниження позивачем доходу за рахунок неправомірного віднесення до нього витрат, призвело до заниження його зобов`язань зі сплати військового збору від здійснення підприємницької діяльності у 2017 році на 17 387,88 грн.

Отже, висновки контролюючого органу, покладені в основу податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 №, яким позивачу визначено зобов`язання зі сплати військового збору на загальну суму 21 734,85 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в розмірі 17 387,88 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 4 346,97 грн., також є обґрунтованими.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 №, яким позивачу визначено податкові зобов`язання зі сплати податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Так, в Акті перевірки зазначено, що позивачем задекларовано податкові зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 19 582 834 грн.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань встановлено їх заниження позивачем у грудні 2017 року на 231 838,36 грн.

Такий висновок ґрунтується на тому, що позивачем протиправно віднесено до суми витрат, пов`язаних з здійсненням підприємницької діяльності кошти у сумі 1 159 191,78 грн. без ПДВ сплачені за транспортування товару, чим, у свою чергу, порушено п. 198.3, абз. "г" п. 198.5 ст. 195 ПК України (т. 1, а.с. 25, 32).

Пунктами 198.1, 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно абз. "г" п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Отже, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України у разі якщо товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

З урахуванням висновку суду про те, що послуги з перевезення товару у сумі 1 159 191,78 грн. протиправно були віднесені позивачем до витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, на такі послуги позивач зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 20 %, а саме - 231 838,36 грн.

Враховуючи викладене, висновки контролюючого органу, покладені в основу податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робі, послуг) на 289 797,50 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням - 231 838 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 57 959,50 грн., також є обґрунтованими.

Суд зазначає, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Басай О.В.