Справа № 640/5388/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 листопада 2019 року № 640/5388/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

за участю секретаря судових засідань Гарбуз К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Завод 410 ЦА»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
за участі представників:

- від позивача - Попель Д.В.;

- від відповідача Лазоришина Я.Т.;

встановив:

Державне підприємство «Завод 410 ЦА» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 08 січня 2019 року, яким стягнуто з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» 2611320, 87 грн.;

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 08 січня 2019 року, яким стягнуто з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» 1700,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на протиправність дій контролюючого органу, а саме останнім не вірно застосовано норми Закону України «Про порядок розрахунків в іноземній валюті», у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що контролюючий орган дійшов вірних висновків при проведенні перевірки, а саме позивачем пропущено 180 календарних днів для повернення коштів при відстроченні поставки товару за укладеним контрактом.

Крім того, позивачем порушено вимоги пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року (із змінами і доповненнями), а саме: порушення порядку декларування станом на 01.102017, 01.01.2018, 0104.2018, 01.07.2018, 01.10.2018, що призвело до прийняття податкового повідомлення-рішення № від 08 січня 2019 року.

Представник позивача надав відзив на позовну заяву, в якому висловив заперечення проти відзиву на позовну заяву, посилаючись на ті ж самі обставини, що викладенні в позовній заяві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2019 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні 26 листопада 2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву підстави.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним державним ревізором-інспектором відділу фінансових операцій управління аудиту 21 грудня 2018 року на підставі наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 13 вересня 2018 року №2329 здійснено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за контрактом №660/08 від 03 березня 2017 року за період з 03 березня 2017 року по 31 жовтня 2018 року.

За результатами перевірки складено Акт від 21 грудня 2018 року №4247/28-10-14-02/01128297, в якому зазначено, що ДП «Завод 410 ЦА» уклало зовнішньоекономічний контракт N660/8 від 03 березня 2017 року з нерезидентом компанією «Avitech India Private Limited», відповідно до якого «Avitech India Private Limited» зобов`язується поставити ДП «Завод 410 ЦА» радіостанції Р-800 Л2Е у кількості 14 одиниць на загальну суму 944720 доларів США, але зазначений контракт у визначені в ньому строки виконано не було.

Вищезазначеним актом встановлено порушення позивачем статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме: несвоєчасне повернення грошових коштів у сумі 55000 доларів США та не надходження товару на суму 127196 доларів США, а також пункту 1 статті 9 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а саме: порушення порядку декларування станом на 01 жовтня 2017 року, 01 січня 2018 року, 01 квітня 2018 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року.

На підставі вищевказаного акта 08 січня 2019 року Офісом великих платників податків ДФС винесено податкове повідомлення-рішення №, в якому зазначено розмір штрафних санкцій за порушення термінів розрахунків у ЗЕД та порушення вимог валютного законодавства України у сумі 2611320 грн. 87 коп.

Також, 08 січня 2019 року на підставі вищезгаданого акта перевірки Офісом великих платників податків ДФС складено податкове повідомлення-рішення №, в якому зазначено розмір штрафних санкцій за порушення декларування у сфері ЗЕД у сумі 1700 грн.

Вважаючи рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державної підтримки літакобудівної промисловості в Україні» від 20 січня 2010 року №1814-VI внесено зміни до ряду законодавчих актів з метою створення умов для розвитку літакобудівної промисловості, забезпечення виконання суверенних зобов`язань держави, спрямованих на розвиток літакобудівної промисловості, збереження та збільшення робочих місць на підприємствах суміжних галузей, посилення цивільної та військової безпеки України, забезпечення конкурентоспроможності літаків, двигунів для них та авіаційного обладнання вітчизняного виробництва.

Абзацом 5 статті 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості» від 12 липня 2001 року №2660-111 визначено перелік суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджено тимчасові заходи державної підтримки, та який (перелік) формує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної промислової політики, та затверджує Кабінет Міністрів України.

В той же час, перелік суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня 2010 року №405.

Зокрема, згідно вказаного переліку до суб`єктів літакобудування, яким запроваджено державну підтримку віднесено Державне підприємство «Завод 410 ЦА».

Державне підприємство «Завод 410 ЦА» - державне підприємство авіаційної промисловості України, що здійснює діагностику, ремонт, технічне обслуговування, переобладнання і модернізацію літаків і вертольотів та входить до переліку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки України відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №83.

Право надання вказаних послуг та виконання робіт Підприємством отримано, зокрема, відповідно до сертифікації за нормами і правилами європейської організації з безпеки в авіації EASA Part-145, PART-147, PART-66, PART-M тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, Державне підприємство «Завод 410 ЦА» в особі Генерального директора В.В. Ганькевича (Покупець) і Avitech India Private Limited в особі директора Manoj Chandrakant Virkhare (Продавець) уклали контракт, згідно якого Продавець зобов`язується поставити вироби по цінам, в кількості, асортименті, в строки і на умовах, передбачених Контрактом в об`ємі специфікацій до нього (згідно специфікації №1 найменування товару - радіостанція Р-800 JI2E, загальна кількість - 14 шт, загальна сума - 944 720,00 дол. США (67 480,00 дол. США за одиницю).

Поставка товара відбувається на умовах СІР, 31 MCU, аеропорт Палам, м. Нью-Делі, Індія, згідно Інкотермс 2010.

Всі платежі мають здійснюватись в долларах США. Загальна сума Контракта складається із суми всіх специфікацій.

Згідно специфікації №1 строк поставки товару - протягом 90 календарних днів після отримання 60% передплати за кожну одиницю товару. Згідно пункту 8.1. Контракту у разі порушення Продавцем строків поставки, Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,3% від вартості оплаченого та недопоставленого товару за кожен день прострочки. Загальна сума пені не повинна перевищувати вартість не поставленого у строк Товару.

Всі банківські витрати в банку Продавця оплачує Продавець, всі банківські витрати в банку Покупця оплачуються Покупцем.

Згідно з пунктом 9.2. даного Контракту всі спірні питання, розбіжності і вимоги по даному Контракту підлягають розгляду в Міжнародному арбітражному суді при ТПП України. Мова розгляду - англійська.

Строк дії контракту - до 31 грудня 2017 року, а в частині гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання сторонами.

На виконання умов даного контракту Державне підприємство «Завод 410 ЦА» 07 березня 2017 року перерахувало на користь нерезидента «Avitech India Private Limited» (Індія) попередню оплату на загальну суму 182 196,00 дол. США (граничний строк поставки товару - 03 вересня 2017 року).

Оскільки поставка товару нерезидентом не здійснена, нерезидент повернув частину суми попередньої оплати в розмірі 55 000,00 дол. США згідно виписок банку:

- від 08 вересня 2017 року в сумі 23 000,00 дол. США (в т.ч. комісія банку склала 27,00 дол. США);

- від 19 вересня 2017 року в сумі 22 000,00 дол. США (в т.ч. комісія банку склала 27,00 дол. США);

- від 11 жовтня 2018 року в сумі 10000,00 дол. США.

Перевіркою встановлено, що в ході виконання умов даного контракту порушено статтю 2 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями), в частині несвоєчасного повернення коштів в загальній сумі 45 000,00 дол. США та ненадходження товару на суму 127 196,00 дол. США, а саме: - кошти в сумі 23 000,00 дол. США (граничний термін повернення коштів - 03.09.2017) на рахунок підприємства, згідно виписки банку надійшли 08.09.2017, чим порушено законодавчо встановлені терміни розрахунків на 5 днів (04.09.2017 - 08.09.2017); кошти в сумі 22 000,00 дол. США (граничний термін повернення коштів - 03.09.2017) на рахунок підприємства, згідно виписки банку надійшли 19.09.2017, чим порушено законодавчо встановлені терміни розрахунків на 16 днів (04.09.2017 - 19.09.2017); товар на суму 137 196,00 дол. США (граничний термін надходження товару - 03.09.2017) на користь підприємства, станом на 04.05.2018 не надійшов (звернення в суд - 05.05.2018), чим порушено законодавчо встановлені терміни розрахунків на 243 дні (04.09.2017-04.05.2018).

За наведених обставин податковий орган дійшов висновку, що позивачем порушено положення частини першої статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», згідно якої імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, - в разі коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Проте, суд не погоджується з такими висновками контролюючого органу, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 13.2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21 червня 2018 року №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України.

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» розрахунки за експортно-імпортними операціями суб`єктів космічної діяльності, визначених відповідно до статті 1 Закону України «Про космічну діяльність», а також суб`єктів літакобудування, що підпадають під дію норм статті 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості», після перерахування авансових платежів за виконання робіт з виготовлення (розробки) агрегатів, систем космічних ракетних комплексів (космічних ракет-носіїв), космічних апаратів, наземного сегмента космічних систем та їх агрегатів, систем і комплектуючих, а також з розробки, виробництва, переобладнання, ремонту, модифікації, технічного обслуговування авіаційної техніки та авіаційних двигунів здійснюються у строк до 500 календарних днів. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

На підставі вищевикладеного, з метою створення умов для розвитку літакобудівної промисловості, забезпечення виконання суверенних зобов`язань держави, спрямованих на розвиток літакобудівної промисловості, збереження та збільшення робочих місць на підприємствах суміжних галузей, посилення цивільної та військової безпеки України, забезпечення конкурентоспроможності літаків, двигунів для них та авіаційного обладнання вітчизняного виробництва, виключення відповідальності за несвоєчасність розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів у зв`язку зі специфікою господарської діяльності підприємств літакобудівної промисловості встановлено 500-денний строк завершення зовнішньоекономічних операцій для визначених суб`єктів авіабудівної галузі, в тому числі ДП «ЗАВОД 410 ЦА».

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З приводу доводів позивача щодо застосування частини четвертої статті 6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» до підприємства позивача, відповідач жодних аргументів не навів ні в акті перевірки, а ні в судовому засіданні, хоча такий обов`язок покладений на нього вище зазначеними нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 08 січня 2019 року №. Відтак, вказане податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

В той же час, щодо порушення пункту 1 статті 9 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а саме: порушення порядку декларування станом на 01 жовтня 2017 року, 01 січня 2018 року, 01 квітня 2018 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року, суд звертає увагу на наступне.

При перевірці дотримання вимог статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» встановлено, що станом на 01 жовтня 2017 року, 01 січня 2018 року, 01 квітня 2018 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року у Державного підприємства «Завод 410 ЦА» обліковувалась протермінована дебіторська заборгованість з нерезидентом Avitech India Private Limited (Індія), контракт від №660/8 від 03 березня 2017 року, на суму 137196,00 дол. США, яка підлягає обов`язковому декларуванню у Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами.

Державне підприємство «Завод 410 ЦА» подало до Офісу великих платників податків ДФС Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України та знаходяться за її межами станом на 01 жовтня 2017 року, 01 січня 2018 року, 01 квітня 2018 року, 01 липня 2018 року, 01 січня 2018 року, у яких не відображено протерміновану дебіторську заборгованість у сумі 137196,00 дол. США за зовнішньоекономічним імпортним контрактом №660/8 від 03.03.2017 із нерезидентом Avitech India Private Limited (Індія).

В даному випадку суд погоджується з висновками контролюючого органу в цій частині, що Державним підприємством «Завод 410 ЦА» порушено пункт 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», зі змінами та доповненнями, в частині порядку декларування валютних цінностей та майна станом на 01 жовтня 2017 року, 01 січня 2018 року, 01 квітня 2018 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року.

На підставі пункту 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, приховування або перекручення звітності про валютні операції застосовується штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Відповідно до підпункту 2.7 пункту 2 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 лютого 2000 року №49 невиконання резидентами вимог щодо порядку декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тому, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 08 січня 2019 року, яким застосовано до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» штрафну санкцію у розмірі 1700,00 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, про яку згадувалось вище, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме позов підлягає задоволенню щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 08 січня 2019 року, яким застосовано до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» санкцію у розмірі 2611320,87 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов Державного підприємства «Завод 410 ЦА» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 08 січня 2019 року, яким застосовано до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» санкцію у розмірі 2611320, 87 грн.

3. В решті позову відмовити.

3. Стягнути на користь Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 94, ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, 11-г, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 37248,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко

Повний текст рішення складено 04 грудня 2019 року.