Справа № 1.380.2019.001244
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
26 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9284/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кузьмича С. М.,
суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря Герман О.В.
представника позивача Тодеренчук С.І.
представника відповідача Чубак Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою Приватного підприємства «СОНОВЛ» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.001244 за адміністративним позовом Приватного підприємства «СОНОВЛ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебувала справа за апеляційною скаргою Приватного підприємства «СОНОВЛ» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.001244.
29.10.2019 за результатами апеляційного розгляду справи апеляційну скаргу Приватного підприємства «СОНОВЛ» задоволено, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.001244 скасовано та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов задоволено.
06.11.2019 до апеляційного суду надійшло клопотання Приватного підприємства «СОНОВЛ» про ухвалення додаткового судового рішення в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, а саме відшкодування витрат на надання правничої допомоги.
В судовому засіданні представник відповідача, заперечив щодо задоволення клопотання та надав пояснення. Просить клопотання залишити без задоволення повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи поданого клопотання, колегія суддів вважає, що вказане вище клопотання про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Частина 1 ст. 132 КАС України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказане вище, витрати понесені позивачем під час розгляду справи, а саме судовий збір сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 КАС України, відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 826/7806/17, від 20.12.2018 у справі № 316/4923/16-а, від 01.10.2018 у справі № 815/4619/17, від 02.09.2019 у справі № 520/3939/19.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу понесених при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанції представником позивача надано наступні документи:
копія договору про надання правової допомоги та юридичних послуг від 04.03.2019;
копія додатку № 1 до договору про надання правової допомоги та юридичних послуг від 04.03.2019;
копія акту передачі приймання наданих послуг від 09.07.2019;
копія акту передачі приймання наданих послуг від 29.10.2019;
копія договору про надання правової допомоги № 28/09/19-1 від 28.09.2019;
копія додаткового договору № 1 до договору про надання правової допомоги № 28/09/19-1 від 28.09.2019;
копія акту приймання передачі наданих послуг від 29.10.2019;
копія виписки по особовому рахунку за 01.11.2-19;
платіжне доручення № 124 від 01.11.2019.
Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у цій справі надавалася позивачу адвокатами Тодеренчук С.І. та Марчук С.В. Адвокатського об`єднання «Кей Ес Партнере» на підставі договору про надання правової допомоги та юридичних послуг від 04.03.2019, відповідно до якого об`єднання зобов`язується надавати правову допомогу шляхом: усного та/або письмового консультування клієнта, представництва клієнта, захисту клієнта, підготовки та подачі процесуальних документів, підготовки та подачі документів правового та іншого характеру, участі в досудовому вирішенні спорів, участі в судових провадженнях, участі в кримінальних провадженнях, звернення рішень до виконання, участі у будь-яких інших процедурах, які стосуються прав та інтересів клієнта, будь-яким іншим, що передбачений чинним законодавством України, та/або йому не суперечить, якщо це спрямовано на виконання цього Договору.
Згідно актів приймання-передачі наданих послуг від 09.07.2019 та від 29.10.2019 до договору про надання правової допомоги від 04.03.2019 загальна тривалість часу, протягом якого здійснювалася правова допомога клієнту у формі надання послуг, становить 36 годин, загальна вартість наданих послуг - 46 000 грн.
Оплата наданих послуг підтверджується платіжним дорученням від 01.11.2019 №124 на суму 44 500 грн. Однак в клопотанні позивача заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 46 000 грн.
З наданих позивачем актів приймання - передачі наданих послуг вбачається, що такі послуги, як підготовка та подання позовної заяви, відповіді на відзив, додаткових пояснень по справі, апеляційної скарги надавались тривалістю 32 години, однак аргументи позивача щодо спростування позиції контролюючого органу у всіх цих документах є тотожними, позиція сторони протягом усього часу розгляду справи не змінювалася, доводи апеляційної скарги не відрізняються від доводів позовної заяви та відповіді на відзив, до суду подано незначну кількість копій документів, що також свідчить про те, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу загальною тривалістю 36 годин є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатами послуг позивачу, часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову.
вироблення позиції по справі та узгодження її з замовником: проведення переговорів, роз`яснення судової практики, визначення алгоритму дій 2 години;
підготовка та подання позовної заяви від 18.03.2019 у справі № 1.380.2019.001244 до Львівського окружного адміністративного суду 6 годин.
Відтак колегія суддів встановила, що одні і ті самі послуги були зазначені і додані до розрахунку до відшкодування витрат на надання правничої допомоги, що є недопустимим.
Крім цього в п. 2 акті передачі - приймання наданих послуг від 09.07.2019 зазначено такий вид послуги, як візит до замовника з метою ознайомлення з виробничим процесом останнього, виготовлення фотознімків виробничого процесу, підготовка примірників для суду та відповідачів із затратою час з години. Однак на переконання суду надання такої послуги не було необхідності з огляду на характер спірних правовідносин, оскільки такі не вимагали вивчення технологічних процесів виробництва макухи соєвої.
Відтак наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній адміністративній справі позивачем не обґрунтовано з огляду на незначну складність справи, апеляційний суд вважає, що понесені позивачем витрати є неспівмірними із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
Враховуючи зазначені обставини справи та перелік, наданих адвокатами для позивача послуг, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат на правничу професійну допомогу в сумі 5000 грн, що відповідає складності справи та обсягу наданих представниками позивача послуг.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання Приватного підприємства «СОНОВЛ» про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 0940/2193/18 задовольнити частково.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 03 грудня 2019 року