Справа № 200/12169/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 р. Справа№200/12169/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Арестова Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (місце знаходження: вул. Гагаріна, буд. 36, м. Волноваха, Донецька області, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2019 року на адресу суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про:

- визнання незаконним та скасування рішення Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про припинення виплати допомоги при народжені дитини ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 допомоги при народжені дитини на доньок Віру та Надію;

- зобов`язання Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації відновити та здійснити виплату ОСОБА_1 допомоги при народжені дитини на доньок Віру та Надію.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що в листопаді 2018 року позивач, як внутрішньо переміщена особа, звернулась до управління відповідача для призначення допомоги при народжені дитини, яка була призначена та виплачена по січень 2019 року.

Вважає припинення виплати соціальних виплат такими, що порушують права її доньок, тому була вимушена звернутися до суду за захистом порушеного права.

В установлений судом строк відповідачем через відділ документообігу та архівної роботи суду були надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що управління діяло виключно в межах діючого законодавства. Вказує, що ст. 11 розділу III Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та ст.12 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги визначено вичерпний перелік умов призначення допомоги при народжені дитини, а саме, що допомога при народжені дитини виплачується за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання заявника.

Вказує, що управління діяло виключно в рамках діючого законодавства, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с. 17), має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (а.с. 17, зворотній бік).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач народила доньок - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в м. Донецьк, Донецької області. 19 січня 2018 року на підтвердження цього факту Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві були видані свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , та серії НОМЕР_4 .

Позивач і її доньки є внутрішньо переміщеними особами, фактичне місця проживання яких зазначено за адресою АДРЕСА_2 , що потверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27 листопада 2018 року № ; № та № відповідно.

28 листопада 2018 року позивач звернулась до управління відповідача з заявою №3185/3 про призначення допомоги при народжені дитини.

Рішенням Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 17.01.2019 року призначено допомогу сім`ям з дітьми ОСОБА_1 з 01.11.2017 року по 30.11.2017 року в розмірі 10320,00 грн. та 10320,00 грн., та з 01.12.2017 року по 30.11.2020 року по 1720 грн.

Надалі, розпорядженням від 19.07.2019 року щодо ОСОБА_1 управлінням відповідача визнано недійсним рішення від 17.01.2019 року у зв`язку з тим, що довідку ВПО скасовано 10.12.2018 року. Переотриману суму допомоги за період з 01.11.2017 року по 31.03.2019 року зазначено утримати до повного погашення.

В матеріалах справи наявний розрахунок одержаної допомоги від 04.12.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 нараховано допомогу з листопада 2017 року по березень 2019 року, в листопаді 2017 року в розмірі 20 640,00 грн. та з грудня 2017 року по березень 2019 року щомісячно в сумі 1 720,00 грн. (загальна сума - 48 160,00 грн.). Виплачена соціальна допомога при народжені дитини в березні 2019 року в розмірі 46 440,00 грн. (за листопад 2017 року в розмірі 20 640,00 грн., з грудня 2017 року по січень 2019 року - в сумі 1 720,00 грн. щомісячно та за березень 2019 року - 1 720,00 грн.), в загальній сумі 46 440,00 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства, виховання, освіти, культури і охорони здоров`я, екологічної безпеки. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з частиною 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Частинами 1 та 2 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначено, що громадяни України, в сім`ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону одним з видів державної допомоги сім`ям з дітьми є, зокрема, допомога при народженні дитини.

Згідно зі ст. 10 вказаного Закону допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Частиною 1 ст. 12 вказаного Закону визначено, що допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41 280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10 320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 вказаного Закону допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Аналогічні положення містить п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751, згідно з яким допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Згідно з п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751, виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами двадцятим - двадцять сьомим, двадцять дев`ятим і тридцятим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу була призначена допомога при народжені дитини Рішенням від 17.01.2019 року.

Фактично виплата була здійснена в березні 2019 року в розмірі 46 440,00 грн., (за листопад 2017 року в розмірі - 20 640,00 грн., за період з грудня 2017 року по січень 2019 року по 1 720,00 грн. щомісячно, та в березні 2019 року в сумі 1 720,00 грн.). Допомогу при народжені дитини за лютий 2019 року було нараховано в сумі 1 720,00 грн. проте не виплачено.

Судом встановлено, що жодних виплат з квітня 2019 року позивачу виплачено не було.

На підставі розпорядження від 19.07.2019 року виплати з квітня 2019 року припинено, оскільки Рішенням Управління соціального захисту населення Волноваської РДА № 109 від 10.12.2-18 року «Про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб», так як згідно п. 5 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», заявником було подано завідомо недостовірні відомості, що є підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до п. 13 Постанови кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування або дитини, батьки якої дали згоду на її усиновлення; смерті дитини; смерті отримувача допомоги.

Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

У випадках, передбачених абзацами двадцятим - двадцять сьомим цього пункту, виплата допомоги припиняється на підставі пропозицій центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді або уповноваженою особою, визначеною виконавчим органом ради об`єднаної територіальної громади.

Виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами двадцятим - двадцять сьомим, двадцять дев`ятим і тридцятим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.

Відмовляючи в призначенні допомоги при народженні дітей (на доньок позивача) відповідач виходив з того, що у позивача скасовано довідку про внутрішньо переміщену особу.

Суд зазначає, що в переліку підстав, в результаті настання яких виплата допомоги припиняється, відсутня така підстава не проживання фізичної особи за місцем реєстрації чи за місцем фактичного проживання. Окрім того, виплата допомоги припиняється за рішенням органу, який призначив допомогу.

В Порушення зазначених вимог законодавства, відповідачем не тільки протиправно та безпідставно припинено виплату допомоги, та не прийнято рішення з цього приводу.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявне розпорядження від 19.07.2019 року, яким припинено виплату допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 . Вказане розпорядження є протиправним, не є рішенням суб`єкту владних повноважень, тому що саме рішенням була призначена така допомога.

Суд зазначає, що право на отримання соціальної допомоги в разі народження дитини встановлено Конституцією України та відповідним законодавством України та є абсолютним зі специфічним суб`єктним складом та допомогою дитини.

Разом з тим, приймаючи такі дії відповідачем не враховано наступне.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. І даний адміністративний позов фактично заявлений в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в Поставові від 14 лютого 2018 року по справі № 591/610/16-а (№ К/9901/12622/18).

В даному випадку не перебування батьків з дитиною за місцем фактичного проживання призводить до порушення інтересів дитини.

Нормами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Отже, доводи відповідача щодо припинення виплати соціальної допомоги з підтав скасування довідки внутрішньо переміщеними особи є безпідставними.

Окрім того, суд зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання соціальної допомоги при народжені дитини не оспорюється сторонами та передбачено діючим законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів для припинення виплати соціальної допомоги позивачу та її донькам, тому суд вважає таке втручання не виправданим з урахуванням вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Крім того, згідно ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд вважає недоведеною законність дій відповідача з припинення виплати соціальної допомоги на дитину та відновлення її виплати з моменту припинення, тобто з 01 квітня 2019 року. Та виплатити невиплачену, проте нараховану суму допомоги при народжені дитини за лютий 2019 року.

Щодо позовних вимог позивача визнати незаконним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про припинення виплати допомоги при народжені дитини ОСОБА_1 та визнання протиправною відмову Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 допомоги при народжені дитини на доньок Віру та Надію, суд зазначає, що відповідачем не приймалось відповідного рішення, тому вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Крім того, з урахуванням положень статті 9 КАС України, з метою повного захисту законних прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з огляду на таке.

Як встановлено судом, відповідачем прийнято розпорядження від 19.07.2019 року, яким вказано вважати недійсним Рішення від 17.01.2019 року.

З метою повного захисту порушеного права позивача, суд, задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне визнати протипраним та скасувати розпорядження від 19.07.2019 року, яким вказано вважати недійсним Рішення від 17.01.2019 року про призначення соціальної допомоги ОСОБА_1 , оскільки наявність цього розпордження є перешкодою для поновлення нарахування та виплати соціальної допомоги.

Окрім того, не мала місце і відмова в нарахуванні та виплаті позивачу допомоги при народжені дитини.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач вчинив дії, якими відмовлено в продовжені нарахування та виплаті позивачу соціальної допомоги на дитину, і саме вони визнаються судом протиправними.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно дублікату квитанції позивачем сплачено суму судового збору в розмірі 768, 40 грн. (а.с. 22).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, позивачем сплачено суму судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з управління відповідача судовий збір на користь позивача, як того вимагає ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 2-17, 42-47, 72-77, 90, 94, 121, 122, 132, 133, 139, 143, 159-164, 168, 171, 173, 175, 179-181, 183, 192-194, 199, 205, 224, 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (місце знаходження: вул. Гагаріна, буд. 36, м. Волноваха, Донецька області, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації щодо не виплати ОСОБА_1 допомоги при народжені дитини на доньок ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в лютому 2019 року та припинення виплати допомоги при народжені дитини на доньок ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з квітня 2019 року.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження від 19.07.2019 року, яким вказано вважати недійсним Рішення від 17.01.2019 року про призначення соціальної допомоги ОСОБА_1

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації відновити за здійснити виплату ОСОБА_1 допомоги при народжені дитини на доньок ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за лютий 2019 року та з квітня 2019 року.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок на користь ОСОБА_1 .

Рішення складено у повному обсязі та підписано 05 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова