Справа № 420/6772/19
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6772/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Офісу великих платників податків ДФС до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування постанови від 30.10.2019 року ВП № 59363322, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Офісу великих платників податків ДФС до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, в якій позивач просить суд: визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Юрія Валерійовича, скасувати постанову від 30.10.2019 року ВП № 59363322 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Ухвалою суду від 18.11.2019 р. Одеським окружним адміністративним судом вказану позовну заяву було залишено без руху.

22.11.2019 року (вх. № 43875/19) на виконання ухвали позивач надав до суду клопотання про усунення недоліків позовної заяви, чим усунув зазначені судом недоліки.

Ухвалою від 25.11.2019 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням ст. 287 КАС України.

27.11.2019 року (вх. № ЕП/9242/19) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на адресу Одеського управління офісу великих платників податків Державної податкової служби надійшла, зокрема постанова від 30.10.2019 року ВП № 59363322 про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії накласти на Одеське управління штраф у розмірі 5100 грн. Позивач не погоджується із даною постановою у заявку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що оскаржувана позивачем постанова про накладення на боржника штрафу винесена державним виконавцем у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, з огляду на неповне виконання рішення суду, у зв`язку з чим просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судове засідання 03.12.2019 року сторони по справі не з`явились, сповіщались належним чином та завчасно про дату, час та місце судового засідання, від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутністю, від відповідача жодних клопотань про перенесення судового засідання на іншу дату або розгляд справи без участі представника до суду не надходило.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість розглянути позовну заяву в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви Офісу великих платників податків ДФС Одеському окружному адміністративному суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року по справі № 1540/3759/18, яке набрало законної сили 09.04.2019 року, позов ДП «Одеська залізниця» до Одеського управління офісу ВПП ДФС задоволено повністю:

визнано протиправною бездіяльність Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС щодо неподання до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення на поточний рахунок Державного підприємства "Одеська залізниця" надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 77740595,61 грн. та з податку на додану вартість у розмірі 639050,92 грн.;

зобов`язано Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС підготувати та подати до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Державному підприємству "Одеська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, ідентифікаційний код 01071315) надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 77740595,61 грн. та з податку на додану вартість у розмірі 639050,92 грн. на поточний рахунок № НОМЕР_1 , отримувач: Державне підприємство "Одеська залізниця", , банк отримувача: Філія Одеське обласне управління AT "Ощадбанк", МФО 328845.

18.06.2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєвим Віталієм Олександровичем відкрито виконавче провадження № 59363322 з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду № 1540/3759/18 від 18.10.2018 року.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєвим Юрієм Валерійовичем 30.10.2019 року винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання без поважних причин рішення суду накладено на Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС штраф у розмірі 5100 грн.

Підставою для прийняття вказаної постанови було невиконання боржником - Одеським управлінням Офісу великих платників податків ДФС рішення суду без поважний причин.

Також 18.06.2019 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн.

Досліджуючи правомірність вказаної постанови та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить із того, що у відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті зазначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.

Згідно приписів статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до частини першої та другої статті 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За приписами статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З приведених норм чинного законодавства вбачається, що державний виконавець за невиконання (повторне невиконання) рішення, має право винести постанову про накладення штрафу на боржника лише при умові невиконання ним рішення без поважних причин.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року у справі № 1540/3759/18, залишеною без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 року та Постановою Верховного Суду від 08.10.2019 року, позов ДП «Одеська залізниця» до Одеського управління офісу ВПП ДФС задоволено повністю:

визнано протиправною бездіяльність Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС щодо неподання до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення на поточний рахунок Державного підприємства "Одеська залізниця" надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 77740595,61 грн. та з податку на додану вартість у розмірі 639050,92 грн.;

зобов`язано Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС підготувати та подати до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Державному підприємству "Одеська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, ідентифікаційний код 01071315) надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 77740595,61 грн. та з податку на додану вартість у розмірі 639050,92 грн. на поточний рахунок № НОМЕР_1 , отримувач: Державне підприємство "Одеська залізниця", , банк отримувача: Філія Одеське обласне управління AT "Ощадбанк", МФО 328845.

Вказане рішення суду набрало законної сили 09.04.2019 року.

Судом встановлено, на час винесення державним виконавцем спірної постанови від 30.10.2019 року Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року у справі № 1540/3759/18 не виконано.

До того ж, обставини які б свідчили про припинення обов`язку, встановленого рішенням суду у справі № 1540/3759/18, на підставі якого виданий виконавчий лист, матеріали справи не містять.

Щодо доводів позивача про неможливість виконання рішення суду, суд вказує, що Одеське управління офісу ВПП ДФС під час розгляду справи № 1540/3759/18 ані в суді першої інстанції, ані в судах апеляційної та касаційної інстанції жодного разу не заявляло, що воно не є належним відповідачем у справі, та не заявляло клопотання про залучення Офісу великих платників податків ДФС в якості сторони по справі, доказів протилежного суду надано не було.

Крім того, Офісом великих платників податків ДФС не наведено обставин, які свідчили б про те, що відповідач дізнався про неможливість виконання судового рішення вже після набрання законної сили Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року по справі № 1540/3759/18.

З аналізу вказаних норм слідує, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Разом з тим, не згода з рішенням суду, яке набрало законної сили, не може бути визнана судом в якості поважної причини невиконання рішення суду.

Враховуючи невиконання Офісом великих платників податків ДФС рішення в добровільному порядку без наявності поважних причин його невиконання у визначений строк, 30.10.2019 року Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєвим Юрієм Валерійовичем у відповідності до норм чинного законодавства винесено постанову від 30.10.2019 року про накладення штрафу, якою за невиконання без поважних причин рішення суду накладено на Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС штраф у розмірі 5100 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржувану постанову про накладення штрафу, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Офісу великих платників податків ДФС (місцезнаходження: 65058, м. Одеса, пр. Шевченко 15/1; ) до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37; ) про визнання протиправними дій та скасування постанови від 30.10.2019 року ВП № 59363322 - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.12.2019 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.