Справа № 440/2312/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 р.Справа № 440/2312/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Головко А.Б., м. Полтава) від 06.09.2019 року (повний текст складено 24.09.2019 р.) по справі № 440/2312/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасування рішення щодо не призначення та невиплати одноразової грошової допомоги в розмірі 250 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, як інваліду ІІІ групи відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського з врахуванням раніше виплаченої суми допомоги; зобов`язати здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності в розмірі, визначеному ст. 99 Закону України від 02.07.2015 р. № 580-VІІІ "Про національну поліцію" в порядку, визначеному Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, з врахуванням раніше виплаченої суми допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Законом України "Про Національну поліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 8 розділу IV Порядку № 4. Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги визначено у ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію", але підстави, з якої відповідач відмовив позивачу у призначенні допомоги, вказана норма не містить. Зазначив, що вказана норма Порядку № 4 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само, цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 року по справі № 440/2312/19 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано висновок Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 22.05.2019 про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.04.2019 про виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Позивач повідомлявся на адресу визначену в позовній заяві та апеляційній скарзі, поштове відправлення повернулося з відміткою пошти: "причини невручення - за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Тобто, відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України позивач вважається повідомленим належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУ НП в Полтавській області від 01.03.2017 р. № 74-о-с ОСОБА_1 з 01.03.2017 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Кременчуцького районного відділення поліції Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Також судом встановлено, що 22.06.2017 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Кременчуцького районного відділення поліції Кременчуцького ВП ГУНП лейтенанта поліції Швецова В.Р. та інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Кременчуцького районного відділення поліції Кременчуцького ВП ГУПН майора поліції Гнойової М.В. У результаті ДТП, лейтенант поліції ОСОБА_1 , лейтенант поліції ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 і пасажир ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 20.07.2017, в якому зафіксовано порушення лейтенантом поліції ОСОБА_1 вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, пункту 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 4 Додатку 15 до наказу ГУНП від 01.02.2017 № 133 "Про закріплення службового транспорту".

За результатами проведеного спеціального розслідування нещасного випадку комісія прийшла до висновку: нещасний випадок із лейтенантом поліції ОСОБА_1 трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, оскільки останній порушив вимоги наказу ГУНП від 01.02.2017 № 133 "Про закріплення службового автотранспорту"; нещасний випадок із майором поліції ОСОБА_2 трапився в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Судом першої інстанції також встановлено, що 19.10.2017 р. був складений акт за формою Н-5* спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 22.06.2017 близько 17 год. 15 хв. та акт № 26 за формою НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру.

Відповідно до пункту 11 свідоцтва про хворобу від 28.04.2018 № 86/С М(ВЛ)К ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" Діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва): Післятравматичний деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу (22.06.2017 відкритий перелом нижнього полюса правого наколінника - Травма, одержана під час проходження служби в результаті нещасного випадку, НІ не пов`язана з виконанням службових обов`язків акт НТ № 26 від 19.10.2017) рентгенологічно ІІ ст. Стійкий больовий синдром, хронічний синовіїт, контрактура (90°-160°) суглобу, з помірним порушенням функцій правого колінного суглобу. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби у поліції (а.с. 67).

Згідно із довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 09.10.2018 серія АГ № 0023123, ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 50 %, захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції (а.с. 71).

Також судом встановлено, що 26.12.2018 р., на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 у справі № 816/775/18, актом спеціального розслідування групового нещасного випадку за формою Н-5 було скасовано попередні акти розслідування нещасного випадку та встановлено факт настання нещасного випадку із лейтенантом поліції ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків та складено акт Н-1 відносно ОСОБА_1 (а.с. 20-25), а 09.04.2019 р. згідно висновку про призначення одноразової грошової допомоги, затвердженого заступником начальника ГУНП в Полтавській області Абрамовим В.В. 18.03.2019 р., на підставі підпункту 4 пункту 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", у зв`язку із набуттям позивачем права на отримання грошової допомоги з 11.09.2018 р., ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 134000 грн (а.с. 66).

Згідно з постановою № 1 М(ВЛ)К ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" від 07.02.2019 р. з приводу встановлення причинного зв`язку з виконанням службових обов`язків колишнього поліцейського ОСОБА_1 , 1995 р.н., захворювання (поранення, травми, контузії) у колишнього поліцейського ОСОБА_1 ,: "Післятравматичний деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу (22.06.2017 відкритий перелом нижнього полюса правого наколінника) ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків (акт № 9 форми Н-1 від 26.12.2018, акт форми Н-5 від 26.12.2018) рентгенологічно ІІ ступеню. Стійкий больовий синдром, хронічний синовіїт, контрактура (90°-160°) суглобу, з помірним порушенням функцій правого колінного суглобу. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби у поліції". Пункт 141 свідоцтва про хворобу № 86/С від 28.04.2018 р. ОСОБА_1 відмінено (а.с. 68).

Згідно із довідкою МСЕК серії АВ № 0025943 від 16.04.2019 р. ОСОБА_1 з 02.02.2019 встановлена ІІІ група інвалідності, травма, так, пов`язана із виконанням службових обов`язків (а.с. 28).

ОСОБА_1 22.04.2019 р. звернувся до ГУ НП в Полтавській області із заявою (рапортом) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності (вх. № Ш-17/ОП від 26.04.2019), у якій просив провести виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов`язана із виконанням службових обов`язків, на підставі пп 3 п. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с. 65).

Висновком від 22.05.2019 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Відповідно до листа ГУ НП в Полтавській області від 22.05.2019 № 29/ОШ-17/Оп ОСОБА_1 повідомлено про те, що згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05.04.2019 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 414/33385 від 19.04.2019 р., внесені зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, а саме, абзац перший пункту 8 викладено в наступній редакції: "Якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми". Зазначені зміни не передбачають виплату поліцейському одноразової допомоги (різниці) при встановленні вищої групи інвалідності чи іншої причини її виникнення. Оскільки 09.04.2019 р. отримано одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності по ІІІ групі інвалідності, то на підставі вищезазначеного Порядку, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4 (у редакції наказу МВС України 21.09.2017 № 788 та наказу МВС України від 05.04.2019 № 249), прийнято рішення про відмову у призначенні різниці в одноразовій грошовій допомозі (а.с. 32).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що ГУ НП в Полтавській області мало розглядати заяву (рапорт) ОСОБА_1. від 22.04.2019 р. (вх. № Ш-17/ОП від 26.04.2019 р.) про виплату ОГД згідно пункту 8 розділу IV Порядку № 4, у редакції наказу МВС України 21.09.2017 № 788.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд вказав, що діючим законодавством встановлена процедура прийняття рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади чи місцевого самоврядування та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цих органів, а отже, суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що відповідно до п. 8 розділу IV Порядку № 4 якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. (абз. 1 п. 8 розділу IV, в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05.04.2019 р.). Отже, ця редакція вищезазначеного пункту вже діяла на момент розгляду документів позивача, однак не набрала чинності, коли позивач звернувся до ГУНП в Полтавській області з відповідною заявою (26.04.2019 р). Вказав, що суд не наводить нормативного обґрунтування, чому ГУНП повинно було розглядати заяву ОСОБА_1 від 22.04.2019 р. про виплату ОГД відповідно до редакції п. 8 розділу IV Порядку № 4, що діяла на момент подання ним цієї заяви, а не тієї, що була чинною на момент її розгляду. Також зазначив, що словосполучення, вказане в п. 8 «...що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі», яке безпосередньо вказує на те, що особі таке право дають виключно дві умови: 1) встановлення ступеню втрати працездатності без установлення інвалідності та 2) встановлення групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності під час повторного огляду. Таким чином, зміна причини інвалідності не дає права на отримання позивачем грошової допомоги у більшому розмірі, а саме у розмірі 250 прожиткових мінімумів, встановлених для непрацездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Підпунктом "в" п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності: ІII групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 р. затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 р. за № 163/28293 (далі - Порядок № 4).

Відповідно до п. 1 розділу І Порядку № 4 ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т.ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Підпунктом 2 п. 4 розділу 1 Порядку № 4 передбачено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно з п.п. 2 п. 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби) (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до пунктів 5, 6 розділу ІІI Порядку № 4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті). Копії документів завіряються підписом власноруч, та перевіряються особою, що приймає документи.

Графа "Відмітка кадрового підрозділу" на заяві (рапорті) заповнюється підрозділом кадрового забезпечення органу поліції, навчального закладу засвідчується підписом керівника цього підрозділу та скріплюється відповідною печаткою.

Згідно з п. 1 розділу ІV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2). У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 розділу ІV Порядку № 4 висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Судовим розглядом встановлено, що 11.09.2018 р. позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

Разом з тим, 26.12.2018 р., на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 у справі № 816/775/18, актом спеціального розслідування групового нещасного випадку за формою Н-5 було скасовано попередні акти розслідування нещасного випадку та встановлено факт настання нещасного випадку із лейтенантом поліції ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків та складено акт Н-1 відносно ОСОБА_1 (а.с. 20-25).

Згідно з постановою № 1 М(ВЛ)К ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" від 07.02.2019 р. з приводу встановлення причинного зв`язку з виконанням службових обов`язків колишнього поліцейського ОСОБА_1 , 1995 р.н., захворювання (поранення, травми, контузії) у колишнього поліцейського ОСОБА_1 : "Післятравматичний деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу (22.06.2017 відкритий перелом нижнього полюса правого наколінника) ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків (акт № 9 форми Н-1 від 26.12.2018, акт форми Н-5 від 26.12.2018) рентгенологічно ІІ ступеню. Стійкий больовий синдром, хронічний синовіїт, контрактура (90°-160°) суглобу, з помірним порушенням функцій правого колінного суглобу. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби у поліції. Пункт 141 свідоцтва про хворобу № 86/С від 28.04.2018 ОСОБА_1 відмінено (а.с. 68).

Згідно із довідкою МСЕК серії АВ № 0025943 від 16.04.2019 р. ОСОБА_1 з 02.02.2019 р. встановлена ІІІ група інвалідності, травма, так, пов`язана із виконанням службових обов`язків (а.с. 28).

Таким чином, ОСОБА_1 встановлено з 02.02.2019 р. ІІІ групу інвалідності, що настала внаслідок поранення (травми), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції та у нього виникло право на отримання ОГД.

Пунктом 8 розділу ІV Порядку № 4 (в редакції, що діяла станом на 02.02.2019 р.) передбачено, якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

В межах спірних правовідносин судом встановлено, що під час повторного огляду рішенням МСЕК позивачу встановлено з 02.02.2019 р. ІІІ групу інвалідності із зазначенням іншої причини інвалідності (травма, так, пов`язана із виконанням службових обов`язків), в той час як при первинному встановленні групи інвалідності 11.09.2018 р. причиною інвалідності зазначено - захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції.

Як вказувалося вище, згідно з п.п. 2 п. 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії. Враховуючи вказану вище норму, суд зазначає, що саме з 02.02.2019 р. у позивача виникло право на отримання ОГД у розмірі, що визначений пп. "в" п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію".

Колегія суддів зазначає, що Законом України "Про Національну поліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 8 розділу ІV Порядку № 4. Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги визначено у ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію", але підстави, з якої відповідач відмовив позивачу у призначенні вищевказаної соціальної виплати, вказана норма не містить.

Крім того, Законом України "Про Національну поліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням особі групи інвалідності, якщо вже була виплачена грошова допомога у зв`язку із первинним встановленням групи інвалідності, але із зазначенням іншої причини інвалідності.

Факт отримання позивачем ОГД при первинному встановленні групи інвалідності, але із зазначенням іншої причини інвалідності у розмірі 134470,00 грн., є лише підставою для врахування цієї суми при виплаті ОГД у зв`язку зі встановленням групи інвалідності по причині - травма, так, пов`язана із виконанням службових обов`язків.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновок Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 22.05.2019 р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги є неправомірним.

Що стосується посилання апелянта на те, що згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05.04.2019 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 414/33385 від 19.04.2019 р., внесені зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, а саме, абзац перший пункту 8 викладено в наступній редакції: "Якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми". Редакція діє з 14.05.2019 р., колегія суддів зазначає, що на момент виникнення у позивача права на отримання ОГД у розмірі, що визначений пп. "в" п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" (02.02.2019 р.) вказаний вище наказ не був прийнятий, так само як на момент подання заяви про виплату ОГД, цей наказ не набрав чинності.

Враховуючи те, що у ОСОБА_1 виникло право на отримання ОГД у розмірі, що визначений пп. "в" п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" до прийняття наказу згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05.04.2019 р. та він звернувся до ГУ НП в Полтавській області із заявою (рапортом) від 22.04.2019 р. (вх. № Ш-17/ОП від 26.04.2019 р.) про виплату ОГД до набрання чинності змін до пункту 8 розділу IV Порядку № 4, у відповідача були відсутні підстави розглядати рапорт позивача у відповідності до приписів цього наказу, а мав розглянути заяву (рапорт) Швецова В.Р. від 22.04.2019 р. про виплату ОГД згідно пункту 8 розділу IV Порядку № 4, у редакції наказу МВС України 21.09.2017 р. № 788, що свідчить про те, що висновок ГУ НП в Полтавській області від 22.05.2019 р. про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 складено з порушенням вимог законодавства України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 року по справі № 440/2312/19 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 року по справі № 440/2312/19 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 року по справі № 440/2312/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 03.12.2019 року