Справа № 140/2359/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року№ 857/10790/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Кухтея Р.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2019 року, ухвалене суддею Плахтій Н.Б., м. Луцьк, у справі за позовом ОСОБА_1 до Шацько-Любомльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

01.08.2019 позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шацько-Любомльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просить: визнати протиправною відмову відповідача від 11.02.2019 №4/Н-01 в перерахунку йому щомісячного довічного грошового утримання; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його щомісячного грошового утримання з 04.12.2018 та у разі зміни грошового устримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Шацько-Любомльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Зобов`язано Шацько-Любомльсько об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 04 грудня 2018 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області від 25 січня 2019 року за №71 та з 01 січня 2019 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області від 25 січня 2019 року за №70. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки з 04.12.2018 у зв`язку із прийняттям Конституційним судом України рішення у справі №1-7/2018 (4062/15), а також з 01.01.2019, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 на рівні 1921 гривня, змінився посадовий оклад судді місцевого суду, тому раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання позивача як судді у відставці підлягає перерахунку. Відтак, відповідач протиправно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області від 25.01.2019 за №№71, 70.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його прийнятим з порушенням норм матеріального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що позивач звернувся до управління із вимогою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте надав заяву не за встановленою формою, чим порушив вимоги, передбачені Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1. Така заява не може розглядатися органами Пенсійного фонду України як заява про перерахунок та не може призводити до відповідних правових наслідків.

Крім того, апелянт стверджує, що для проведення перерахунку необхідно кожного разу подавати відповідну заяву про перерахунок та довідку про розмір суддівської винагороди, тоді як позивач не тільки подав заяву не за встановленою формою, а й додав до однієї заяви дві довідки про розмір суддівської винагороди.

Апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Шацько-Любомльському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України та отримує щомісячне довічне грошового утримання.

ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України від 22.07.2004 №837/2004 звільнений з посади судді Шацького районного суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2014 у справі №159/3945/13-а зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 12.03.2013, відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ (далі - Закон №2453-VІ), виходячи із розміру заробітної плати судді, який працює на посаді голови Шацького районного суду.

Крім того, постановою Шацького районного суду Волинської області від 07.12.2016 у справі №170/743/16-а зобов`язано Шацько-Любомльське об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача без обмеження граничного розміру з 08.06.2016.

30.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, у якій просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з грудня 2018 року, до якої додав довідки про заробітну плату від 25.01.2019 №№70, 71.

Листом від 11.02.2019 №4/Н-01 Шацько-Любомльське об`єднане управління Пенсійного фонду України повідомило позивача про те, що у жодній з постанов суду немає зобов`язання та механізму подальшого проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання. Тобто довічне грошове утримання позивачу призначено на підставі і в спосіб, прямо передбачені судовими рішеннями, які набрали законної сили. Таким чином, провести перерахунок з урахуванням довідок №70 від 25.01.2019 та №71 від 25.01.2019 немає правових підстав.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частинами 1, 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат.

Базовий розмір посадового окладу судді визначається, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до п. 3 ч. 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 № 5-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №200/14891 (далі Порядок № 3-1), звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою (п. 4 ч. 2 Порядку № 3-1).

Підпунктом 6 п. 6 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» № 2415-VIII від 15.05.2018 внесено зміни в абзаці другому пункту 3 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема, слово та цифри « 1600 гривень» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року».

Таким чином, Законом № 2415-VIII внесено зміни до законів України в частині застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року, як розрахункової величини.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII, визначено, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762,00 грн.

Крім цього, 04 грудня 2018 року Конституційним судом України ухвалено рішення у справі № 1-7/2018 (4062/15) від 04.12.2018 № 11-р/2018 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, десятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», відповідно до якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини третьої, десятої статті 133 Закону України від 07 липня 2010 року № 245З-IV «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд». Відповідно до пункту 1 вказаного рішення Конституційного Суду України положення частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII підлягає застосуванню в його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат».

Також, слід зазначити, що Законом України «Про Державний бюджет України» на 2019 рік встановлено прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для працездатних осіб у розмірі 1921 гривень з 1 січня 2019 року.

З системного аналізу вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із зміною посадового окладу судді апеляційного суду з 04.12.2018, 01.01.2019, раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання позивача, як судді у відставці, підлягає перерахунку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 554/3414/17, від 30.05.2019 у справі № 592/2569/17, який враховується судом апеляційної інстанції при вирішенні цієї справи.

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним покликання апелянта на пункт 4 розділу ІІ Порядку № 3-1 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Оскільки у відповідності до Закону № 1402-VIII, перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання здійснюється у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, так як, зміна розміру складової частини суддівської винагороди судді, зокрема, посадовий оклад, змінився з 04.12.2018, 01.01.2019, то саме з цих дат необхідно проводити такий перерахунок.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки з 04.12.2018, 01.01.2019 змінився посадовий оклад судді апеляційного суду в якому працював позивач, а тому саме з дати зміни такого, необхідно провести перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області від 25.01.2019 за №№71, 70.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що не зазначення позивачем найменування поданої заяви не може слугувати підставою для відмови у перерахунку, більше того, відповідач у своєму листі від 11.02.2019 4/Н-01 як на підставу відмови у проведенні перерахунку не вказував факт подання ОСОБА_1 заяви не за встановленою формою. Разом з тим, безпідставними є посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 18.07.2018 №461/4328/16-а, оскільки обставини, викладені у даному судовому рішенні, не є тотожними розглядуваним у даній справі.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2019 року у справі №140/2359/19 за позовом ОСОБА_1 до Шацько-Любомльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
Р. В. Кухтей
Повне судове рішення складено 03.12.2019.