Справа № 607/25880/19
Суддя: Грицак Р. М.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2019 Справа №607/25880/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого Грицак Р.М.,

за участі секретаря Білецької Ю.Ю.

представника позивача Бакалець І.Г.

представник відповідача Климчук О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1659800 від 23 жовтня 2019 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.10.2019 року, о 20 год. 17 хв., по вул. Шевченка, 10 у м.Тернополі, молодшим лейтенантом поліції УПП в Тернопільській області Пелих Д.Є. була розглянута справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП стосовно ОСОБА_1 та винесена відповідна постанова, серії НОМЕР_1 №1659800, відповідно до якої ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mersedes-Bens Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись по вул. 15 Квітня у м.Тернополі, в 19 год. 05 хв., не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2.6 ПДР України (порушення попереджувальних сигналів при зміні).

З даною Постановою позивач не погоджується, оскільки адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не вчиняв і вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності. Вважає, що вказана постанова про адміністративне правопорушення співробітником поліції буда складена всупереч вимогам ст.268 КУпАП, так йому, як особі яка притягалась до адміністративної відповідальності не забезпечили можливості ознайомитися із матеріалами справи. Крім того вказує на те, що в порушення вимог ст. 283 КУпАП, оспорювана постанова не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). Також не містить правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Враховуючи вищевказані обставини просить постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 06 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Представник Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції подав суду відзив на позов в якому вказує на те, що відеозаписом з авто реєстратора службового автомобіля чітко зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме позивач, керуючи автомобілем Мерседес Бенс д.н.з. НОМЕР_2 в м. Тернополі по вул. 15 квітня не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху та перестроюванні. Після вчинення позивачем адміністративного правопорушення, його транспортний засіб не зникав з поля зору працівників поліції, що зафіксовано відеозаписом. Таким чином факт вчиненого правопорушення є підтвердженим та доведеним. Твердження позивача в адміністративному позові про те, що оскаржувана постанова не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис повністю спростовується копією постанови, яку долучив позивач до матеріалів справи, в якій чітко зазначено номер відеореєстратора поліцейського, на який був здійснений відеозапис події. Вважає, що постанова серії ЕАК №1659800 від 23 жовтня 2019 року, за змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а відтак просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача адвокат Бакалець І.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі. Крім того подав суду клопотання у якому вказує на те, що в оспорюваній постанові є посилання на відео №00086, без зазначення технічного приладу на який це відео фіксувалося. Під час перегляду вказаного відео, на ньому відсутнє порушення водієм ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України, передбачених п.9.2.6. о 19 год. 05 хв. 04 сек, 23.10.2019 року, під час керування транспортним засобом по вул. 15 Квітня у м.Тернополі. Крім цього, вказаний відеозапис не є безперервним та під час зупинки водія ОСОБА_1 та складання стосовно нього постанови серії ЕАК №1659800 про накладання адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, останнього співробітники патрульної поліції не ставили до відома про те, що стосовно нього здійснюється відео-зйомка, що є порушенням Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. №100. Тому просить визнати неналежним та недопустимим доказом відео під номером №00086, на яке є посилання в постанові серії ЕАК №1659800 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та яке надано до суду відповідачем разом із відзивом на позовну заяву.

Представник відповідача в судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

23.10.2019 року, о 20 год. 17 хв., по вул. Шевченка, 10 у м.Тернополі, молодшим лейтенантом поліції УПП в Тернопільській області Пелих Д.Є. була розглянута справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП стосовно ОСОБА_1 та винесена відповідна постанова, серії ЕАК №1659800, відповідно до якої ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Mersedes-Bens Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись по вул. 15 Квітня у м.Тернополі, в 19 год. 05 хв., не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2 б ПДР України порушення попереджувальних сигналів при зміні.

Вказаною постановою позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Частиною першою ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зі змісту статті 288 КУпАП, статей 19, 20 КАС України слідує, що рішення, дія чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 9.2 б) ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобовязані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові, представником відповідача до відзиву на позовну заяву долучено відеозапис №00086 з відео реєстратора поліцейського автомобіля, на яке є посилання в постанові серії ЕАК №1659800, яким зафіксовано, що автомобіль «Mersedes-Bens Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись по вул. 15 Квітня у м.Тернополі, в 19 год. 05 хв., не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті. Після зупинки транспортного засобу позивачу роз`яснено причину зупинки та суть вчиненого ним адміністративного правопорушення. Згідно ст.278, 279, 280 КУпАП позивачу повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Після чого поліцейськими позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП, положення статтей 307, 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287, 289 КУпАП, що підтверджується оглянутим судом відеозаписом. Також із вказаного відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 під час роз`яснення йому прав поліцейським раптово самовільно розпочав рух та здійснюючи зміну напрямку руху та численних перестроювань не подавав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку в результаті чого працівникам патрульної поліції довелося здійснити переслідування правопорушника.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що відео під номером №00086, на яке є посилання в постанові серії ЕАК №1659800 є неналежним та недопустимим доказом, так як у постанові відсутні посилання на відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки, у постанові чітко зазначено номер відеореєстратора поліцейського, на який був здійснений відеозапис події та вказаний доказ отриманий згідно ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Також суд не вважає обґрунтованими посилання позивача на порушення Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100, оскільки вказана інструкція скасована Наказом №625 Національної поліції України ДПП від 15.04.2016 року.

Таким чином факт вчиненого правопорушення є підтвердженим та доведеним.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В судовому засіданні встановлено, що інспектором патрульної поліції встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини, жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем на місці вчинення правопорушення не надано, постанова винесена згідно ст.258 КУпАП.

Таким чином, складена інспектором поліції постанова є належним і допустимим доказом правомірності рішення, дій відповідача по справі, судом не встановлено порушень під час її складання, які були б беззаперечною підставою для її скасування.

Посилання позивача на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені підчас складання спірної постанови, зокрема неповідомлення про те, що ведеться відео-зйомка суд вважає формальною підстав для скасування спірної постанови, які не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Перед судом не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування,обов`язковість використання яких була б встановлена законом.

Відтак доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

Таким чином, сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Перед судом не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов`язковість використання яких була б встановлена законом.

Таким чином судом встановлено, що поліцейський, як посадова особа яка виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, встановив порушення позивачем Правил дорожнього руху України та виніс відповідну постанову. Дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи вчинено не було. Штраф накладено за частиною 2 статті 122 КУпАП в межах санкції за ці правопорушення.

Вказані вище обставини свідчать про недоведеність позивачем відсутності у його діях порушення вимог ПДР України, що у свою чергу свідчить про доведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Крім того суд бере до уваги той факт, що після зупинки працівниками поліції транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , останній маючи можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання, самовільно розпочав рух транспортним засобом та почав втікати від працівників поліції.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, чим повністю виконав вимоги ст. 19 Конституції України, при винесенні оскаржуваної постанови провина особи у вчиненні правопорушення належним чином доведена, позивачем в судовому засіданні не представлено доказів, які б спростовували вчинення ним вказаного у постанові правопорушення, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 280, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1659800 від 23 жовтня 2019 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду, відповідно до частини 4 ст.286 КАС України.

Повний текст даного рішення складений та підписаний судом 05 грудня 2019 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак