Справа № 752/15305/19
Суддя: Хоменко В. С.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/752/467/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Сасько В.В. щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в котрому просив скасувати постанову інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Сасько В.В. ЕАВ № 1331097 від 15.07.2019 року про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

Посилався на те, що 15.07.2019 року він рухався на транспортному засобі на М03 Київ-Довжанський у с. Циганське, вул. Київська, 57 та був зупинений інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Сасько В.В.

Вказаною посадовою особою відносно нього була винесена постанова ЕАВ № 1331097, якою він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення п. 12 ПДР, тобто за перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год.

Зазначив, що дійсно рухався на автодорозі М03 Київ-Довжанський, попереду нього рухався довгий транспортний потік, зокрема, перед ним - важковаговий автомобіль, який частково перешкоджав огляду. В районі с. Циганське його було зупинено за перевищення швидкості, проте, його пояснення щодо важковагового автомобіля попереду, що не дав йому змоги побачити знак 5.45 ПДР, інспектором взято до уваги не було.

Крім цього, в постанові зазначено, що швидкість руху транспортного засобу вимірювалась спецприладом LTI 20/20 TRUCAM ТС001013.

Він не погоджується як з правопорушенням та вимірюваннями швидкості руху, оскільки автомобіль рухався в потоці автомобілів, які рухалися у попутному напрямку, у зв`язку з чим є обґрунтовані підставі не довіряти технічному приладу вимірювання швидкості. Крім того, відповідач при винесенні постанови не надав документи про сертифікацію вимірювача, а його швидкість була допустимою.

Вважає також, що використання лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 TRUCAM, який був зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У3197-12, є неправомірним у зв`язку з виключенням даного типу засобу вимірювальної техніки з Державного реєстру наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1362 від 02.11.2015 року.

Виходячи з цього, просить задовольнити адміністративний позов.

Ухвалою судді від 30.07.2019 року відкрито провадження у справі з розглядом у порядку спрощеного позовного провадження на 09.09.2019 року (а.с. 11-12).

Відповідно до ст. ст. 162, 165 КАС України відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

27.08.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в котрому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та недоведеність, та зазначенням того, що дії інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Сасько В.В. повністю відповідають вимогам закону, а оскаржувана постанова винесена у спосіб та порядку, передбаченому чинним законодавством України (а.с. 17-30).

Ухвалою від 09.09.2019 року задля забезпечення реалізації права позивача на надання відповіді на відзив судовий розгляд справи відкладено на 07.11.2019 року (а.с. 34).

Позивачем були надані заперечення на відзив, в яких він підтримав обґрунтування позову та зазначив, що показання вимірювального приладу TRUCAM, виходячи з його технічних характеристик, змінюються в залежності від відстані між приладом і дорогою, відповідна поправка має вноситись співробітником поліції, і вона сильно впливає на результати вимірювання, а факт внесення змін з боку поліцейських не відображаються на дисплеї, тому водій не може цього побачити, а тому показання приладу не є правдивими.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 15.07.2019 року відповідачем була винесена постанова ЕАВ № 1331097 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с. 8).

З постанови вбачається, що 15.07.2019 року о 12 год. 13 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser Prado н.з. НОМЕР_1 у с. Циганське, вул. Київська, 57, рухався зі швидкістю 110 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 60 км/год, чим порушив п. 12 ПДР України.

Диспозиція ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що він, у порушення п. 12 ПДР України, рухався з перевищенням встановленої в населеному пункті швидкості руху на 60 км/год.

Відповідно до ПДР України таке правопорушення кваліфікується за п.12.4.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

З наданих представником відповідачів доказів вбачається, що позивач перевищив швидкість на 60 км/год.

Підставою для винесення постанови став встановлений відповідачем факт, що позивач рухався зі швидкістю 110 км/год, при цьому перевищував встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 60 км/год, чим порушив п. 12 ПДР України.

Швидкість вимірювалася пристроєм LTI 20/20 TRUCAM ТС001013.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 даного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В ст. 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

В частині 2 даної статті зазначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Перевищення такої швидкості тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.7 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» вимірюванням вважається процес експериментального визначення одного або декількох значень величини, які можуть бути обґрунтовано приписані величині.

Результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Методики вимірювань у сфері законодавчо регульованої метрології, що є обов`язковими до застосування, визначаються в нормативно-правових актах або в нормативних документах, на які є відповідні посилання в нормативно-правових актах.

Результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Згідно з ч. 1 2 ст. 8 Закону у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

З матеріалів справи вбачається, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TRUCAM ТС001013, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12 (а.с. 18-20).

Судом встановлено та підтверджується наданим до суду Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13807, чинним до 13.11.2019 року, виданим ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TRUCAM ТС001013, є придатним до застосування (а.с. 24).

Зважаючи, що згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - LTI 20/20 TRUCAM ТС001013, спроможний робити фото та відеозйомку в автоматичному режимі, його покази можливо розцінювати як беззастережний доказ у справі.

Наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за № 222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Згідно з п.п. 2.5 даного Порядку сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1362 від 02.11.2015 року були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: пунктом 1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх перевірки.

Тобто, виключення з Державного реєстру на підставі даного наказу типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TRUCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, не встановлює неможливість його використання.

Оскільки прилад TRUCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

Таким чином, твердження позивача в цій частині в обґрунтування незаконності його використання відповідачем судом до уваги не приймаються.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення (перевищення встановленої швидкості), представником відповідачів надані фото з засобу TRUCAM 20/20, DVD диск з фото та відеозаписами приладу, на якому, за поясненням представника відповідачів, зафіксований автомобіль позивача, та DVD диск з записами відеореєстратора відповідача.

В той же час, з долучених до пояснень фото вбачається, що швидкість автомобіля зафіксована о 12 год. 19 хв., в той час як з оскаржуваної постанови вбачається, що інкриміноване позивачу правопорушення мало місце о 12 год. 13 хв., а реєстраційний номер автомобіля, зображеного на фото, не містить повного номеру транспортного засобу, а тому неможливо достовірно ідентифікувати автомобіль, тому, на думку суду, надані фото не можуть бути належними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

З долучених представником відповідачів DVD дисків також неможливо встановити факт перевищення швидкості, оскільки на ньому зображено оформлення самої постанови.

Інших доказів фіксування перевищення позивачем при керуванні транспортним засобом швидкості матеріали справи не містять, а надані представником відповідача докази не дають можливості однозначно стверджувати це.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи викладене вище та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б давали можливість однозначно ідентифікувати порушення позивачем ПДР, суд приходить до висновку про скасування постанови та закриття провадження в справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. 1521 КУпАп, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Сасько В.В. щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕАВ № 1331097 від 15.07.2019 року інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Сасько В.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП - скасувати, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя В.С. Хоменко