Справа № 460/1304/19
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2019 року м. Рівне №460/1304/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Ярмольчук В.С.,

треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_1 ,

решта не прибули,

відповідача: представник Коваль Я.Ф.,

треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Золтан Н .В. - представник Романова Н.І.,

Курило Є.В.,

решта не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
доВельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

04.06.2019 ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 » №591 від 09.04.2019 та про зобов`язання погодити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (КВЦ ПЗ 02.01) орієнтованою площею 0,25 га по АДРЕСА_1 на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області і затвердити такий проект із землеустрою.

Ухвалою від 05.06.2019 відкрито провадження у справі №460/1304/19. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 25.06. 2019.

В підготовчому засіданні 25.06.2019 ухвалою, що постановлена без виходу до нарадчої кімнати залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 , оскільки з оспорюваного рішення Вельбівненської сільської ради вбачається, що зазначена особа має спадкові права на частину земельної ділянки, проект землеустрою щодо якої бажає погодити і затвердити позивач. У зв`язку з цим в підготовчому засіданні оголошено перерву до 16.07.2019.

В підготовчому засіданні 16.07.2019 оголошено перерву до 02.08.2019 для витребування доказів.

Ухвалою від 19.07.2019 витребувано у Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області матеріали проведеної в 2015 році інвентаризації земельних ділянок населеного пункту с.Вельбівно - Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок населеного пункту с.Вельбівно.

Ухвалою від 19.07.2019 витребувано в Острозького районного суду Рівненської області для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №567/669/15-к (кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України).

25.07.2019 матеріали кримінального провадження №567/669/15-к надійшли до суду.

В підготовче засідання 02.08.2019 представником відповідача надано для огляду оригінали матеріалів проведеної в 2015 році інвентаризації земельних ділянок населеного пункту с.Вельбівно, під час дослідження яких було з`ясовано, що не всі ті особи, які є суміжними з позивачем землекористувачами, погоджували або мали погоджувати технічну документацію із землеустрою.

В зв`язку з цим, ухвалою від 02.08.2019 до участі в справу залучено третіх осіб без самостійних вимог, а саме, на стороні позивача: ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 - осіб, які погодили своїм підписом межі земельної ділянки, а також ОСОБА_6 - колишню співвласницю будинку позивача; а на стороні відповідача: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - осіб, які за даними технічної документації є суміжними землекористувачами. В зв`язку з цим в підготовчому засіданні оголошено перерву до 20.09.2019.

Ухвалою від 20.09.2019закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 31.10.2019.

Розгляд справи з 31.10.2019 відкладено на 14.11.2019 у зв`язку з тим, що суд визнав причину неприбуття в судове засідання представника позивача поважною.

В судовому засіданні 14.11.2019 у зв`язку з відповідними уточненнями змінено прізвище третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача, а саме з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_4 ». Крім цього, з урахуванням надходження відповідної заяви та інформації, про існування якої було зауважено представником третьої особи ОСОБА_7 в межах підготовчого провадження, до участі у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача залучено ОСОБА_10 .

В судовому засіданні 14.11.2019 проголошено вступну і резолютивну частину рішення.

Згідно з позовною заявою, письмовою відповіддю на пояснення третьої особи ОСОБА_7 (а.с.139-142 том 1) та поясненнями представника позивача в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 господарсько АДРЕСА_2 2 вказаного житлового будинку належить їй як спадкоємцю за законом після смерті батька - ОСОБА_13 , та на підставі рішення Острозького районного суду Рівненської області від 13.11.2013. Інша частина - на підставі договору дарування від 19.12.2017 була подарована їй матір`ю ОСОБА_6 . В кінці грудня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га. Рішенням Вельбівненської сільської ради №340 від 28.01.2018 відмовлено у наданні такого дозволу. Однак зазначене рішення було скасовано в судовому порядку. Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 задоволено позов ОСОБА_3 , визнано протиправним та скасовано рішення Вельбівненської сільської ради №340 від 28.01.2018 та зобов`язано раду повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Рішення суду набрало законної сили 28.08.2018, однак впродовж місяця, тобто до 28.09.2018 Вельбівненська сільська рада заяву ОСОБА_3 повторно не розглянула, а тому позивач на підставі абзацу 3 частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, замовила розроблення проекту без дозволу відповідача. Розроблений проект землеустрою 18.03.2019 позивач подала відповідачу разом із заявою про його погодження. Рішенням Вельбівненської сільської ради №591 від 09.04.2019 ОСОБА_3 відмовлено у погодженні технічної документації, з покликанням на те, що рішенням Вельбівненської сільської ради №75 від 03.02.1994 земельна ділянка передана у власність ОСОБА_14 , оскільки він за життя не завершив оформлення переданих йому у власність земельних ділянок - вказане рішення є підставою для реєстрації права власності на ці земельні ділянки за спадкоємцем ОСОБА_14 - ОСОБА_7 . Цим же рішенням ОСОБА_3 рекомендовано оформити право власності на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,07 га. Разом з тим, сторона позивача доводить, що у Вельбівненської сільської ради відсутні будь-які документи, що посвідчують право користування чи право власності на земельну ділянку ОСОБА_14 , або ж його спадкоємця - ОСОБА_7 . Оскільки право власності чи право користування на земельну ділянку площею 0,25 га в с.Вельбівно Острозького району не зареєстроване, то ця ділянка належить до комунальної власності територіальної громади с.Вельбівно, а відтак може бути безперешкодно надана ОСОБА_3 . За таких обставин, сторона позивача вважає рішення відповідача безпідставним та таким, що винесене всупереч ст.ст.81, 116, 120, 122, 186-1 Земельного кодексу України, а тому просить скасувати його та в судовому порядку зобов`язати відповідача погодити і затвердити технічну документацію із землеустрою.

Треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в судове засідання не прибули, письмових пояснень не подавали.

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, направила суду пояснення, в яких просила розгляд справи проводити без її участі, зауваживши, що позов ОСОБА_3 вважає обґрунтованим (а.с.160-162 том 1).

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечила факт направлення нею пояснення від 14.08.2019 про розгляд справи без її участі і про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 вона вважає обґрунтованими (а.с.167-168 том 1). Суду пояснила, що навесні 2019 року до неї зверталася ОСОБА_3 як до суміжного землекористувача по питанню погодження меж земельної ділянки, яку вона хоче отримати у власність. Ствердила, що вона такі межі погодила, оскільки добросовісно помилялась думаючи, що мова йде лише про ту частину земельної ділянки, якою користується позивач. В подальшому дізналася, що ОСОБА_3 претендує на земельну ділянку, яка перебувала і перебуває в користуванні ОСОБА_7 і яку вона успадкувала від свого батька. За таких обставин вважає вимоги ОСОБА_3 безпідставними.

Згідно з відзивом на позов (а.с.61-63,79-80 том 1) та поясненнями представника відповідача в судовому засіданні, Вельбівненська сільська рада позов не визнає. Суть заперечень зводиться до того, що ОСОБА_3 не зверталася до Вельбівненської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в межах с. АДРЕСА_1 на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, і їй було відомо, що на дану земельну ділянку претендує інша особа. Дана земельна ділянка свого часу, відповідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», згідно рішення Вельбівненської сільської ради №75 від 03.02.1994 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування» була передана у власність ОСОБА_14 . Оскільки за життя ОСОБА_14 не завершив оформлення переданих у власність земельних ділянок - це рішення є підставою для реєстрації права власності на дану земельну ділянку за спадкоємцем ОСОБА_14 - ОСОБА_7 (Спадкова справа №40, зареєстровано в реєстрі №143), так як відповідно до перехідних положень Земельного кодексу України, громадяни, що одержали у приватну власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Крім того, на замовлення ОСОБА_3 була розроблена технічна документація із землеустрою саме щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а тому межі такої ділянки підлягали погодженню з усіма суміжними землекористувачами. Разом з тим, суміжні землевласники: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відмовилися підписати технічну документацію та погодити межі. У зв`язку з цим ОСОБА_3 і було повідомлено про те, що без погодження меж земельної ділянки з сусідніми землевласниками Вельбівненська сільська рада не може погодити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості), а тому рекомендує ОСОБА_3 оформити право власності щодо тієї земельної ділянки, яка нею фактично використовується для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,07 га., оскільки площа земельної ділянки, що формується виявилася меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідно цільового призначення, визначених ст.121 Земельного кодексу України. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 частково зайняла земельну ділянку ОСОБА_7 з господарськими будівлями, не повідомила земле-користувачів про час закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складання акта прийому-передач і межових знаків та погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), чим порушила вимоги Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, Вельбівненська сільська рада вважає, що вимоги ОСОБА_3 є безпідставними. За наведеного сторона відповідача просила в позові відмовити повністю.

Згідно з письмовими поясненнями на позовну заяву (а.с.73-77, 95-99 том 1), усними поясненнями третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_7 та її представника в судовому засіданні, вимоги ОСОБА_3 є безпідставними. Так, третьою особою наголошено, що відповідно до чинного законодавства громадянин має право самостійно замовити виготовлення тільки тієї документації, заява про згоду на виготовлення якої органом місцевого самоврядування не була розглянута протягом місяця. При цьому, громадянин має направити на адресу органу місцевого самоврядування відповідний лист-повідомлення про замовлення виготовлення такої документації з долученням копії укладеного договору на виготовлення необхідної документації. Наскільки відомо третій особі, в період з грудня 2017 року і по сьогоднішній день ОСОБА_3 не зверталась до Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га по АДРЕСА_1 , в АДРЕСА_2 на території Вельбівненської сільської ради Рівненської області та не направляла на адресу органу місцевого самоврядування відповідне повідомлення про самостійне виготовлення технічної документації через нерозгляд відповідної заяви у визначений термін з долученням копії укладеного договору на виготовлення технічної документації, з огляду на що у неї не було законних підстав замовляти виготовлення такої технічної документації та вимагати її погодження і затвердження у відповідача. Третя особа звертала увагу на те, що ОСОБА_3 ніколи не була ні власником, ні користувачем земельної ділянки щодо якої виготовила технічну документацію. Не були власниками та користувачами відповідної земельної ділянки і ті особи, від яких ОСОБА_3 отримала у власність житловий будинок. При цьому третьою особою наголошено, що ОСОБА_13 , батькові ОСОБА_3 , від якого вона успадкувала ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 , надавався дозвіл на забудову лише 0,06 га землі, а не 0,25 га. Більше того, в межах кримінального провадження було встановлено, що рішення Вельбівненської сільської ради про виділення ОСОБА_13 землі під будівництво є підробленим. З огляду на це ОСОБА_3 взагалі не має право на отримання земельної ділянки у власність в порядку відновлення відповідних меж. Крім того, закріпити в натурі межі земельної ділянки 10 межовими знаками відповідно до схеми, що додана до технічної документації, земельну ділянку в розмірі 0,25 га фізично було неможливо, бо по АДРЕСА_2 не має в натурі земельної ділянки розміром 0,25 га з цільовим призначенням: «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд». Також наголошувала, що в складі технічної документації, розробленої на замовлення позивача наявний акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, в якому відсутня дата, підпис спеціаліста-землевпорядника Вельбівненської сільської ради, а також підпис ОСОБА_7 , хоча вона є не лише суміжним землевласником, а й особою, яка на законних підставах фактично користується більшою частиною земельної ділянки, на яку розробила проект землеустрою ОСОБА_3 . Крім цього, в акті зазначені певні особи, які не є власниками суміжних земельних ділянок і певні особи, які за даними Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок не є законними землекористувачами сусідніх ділянок. За сукупністю наведених обставин, просила в позові відмовити повністю за його безпідставністю.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_8 суду пояснила, що не підписала надані ОСОБА_3 документи на погодження меж, як суміжний землекористувач, позаяк земельна ділянка, на яку вона претендувала, фактично перебуває у користуванні ОСОБА_7 і саме ОСОБА_7 має на неї права, як єдина спадкоємиця свого батька ОСОБА_14

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_9 в судове засідання не прибув, направив суду пояснення, в яких просив розгляд справи проводити без його участі, зауваживши, що він «погоджував межі ОСОБА_3 в технічній документації». Також вказував, що позов ОСОБА_3 вважає обґрунтованим (а.с.163-164).

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_10 в судове засідання не прибула, направила суду пояснення, в яких просила розгляд справи проводити без її, зауваживши, що вимоги ОСОБА_3 вважає необґрунтованими (а.с.216 том 1).

Дослідженням письмових доказів по справі судом встановлено такі обставини.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 13.11.2013, яке набрало законної сили 26.12.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/35283966) у справі №1713/485/12, визнано за ОСОБА_6 право власності в спільному майні подружжя на 1/2 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_2 ; Визнано за ОСОБА_3 , як спадкоємцем за законом після смерті батька - ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в с АДРЕСА_2 ; В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову ОСОБА_16 , Вельбівненська сільська рада Острозького району Рівненської області про визнання права власності на 1/2 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_2 за набувальною давністю - відмовлено (а.с.14-17 том 1).

У вказаному рішенні, суд покликався на обставини, встановлені рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 26.06.2013, яке набрало законної сили 24.09.2013 у справі №1713/1109/12 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/32559831).Цим рішенням було задоволено позов ОСОБА_6 , ОСОБА_3 до Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - ОСОБА_16 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації»; Визнано протиправним рішення виконавчого комітету Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області №25 від 10.05.2011 «Про оформлення права приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 ; Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно - 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться в АДРЕСА_2 , видане 21.07.2011 виконавчим комітетом Вельбівненської сільської ради на ім`я ОСОБА_7 .

Вищевказаними судовими рішеннями встановлено обставини, що в силу вимог частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, звільнені від доказування, а саме, що ОСОБА_17 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 25.07.1971. Від спільного подружнього життя у них 30.04.1972 народилася ОСОБА_18 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 20.05.1972 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 17.11.1990. Під час перебування у шлюбі ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_13 в 1972-1974 роках побудовано житловий будинок, якому присвоєно адресний номер: АДРЕСА_1 , забудовником якого виступав ОСОБА_13 , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Вельбівненської сільської ради депутатів трудящих Острозького району від 09 червня 1972 року, свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР та планом забудови земельної ділянки. Як вбачається з рішення виконкому Вельбівненської сільської ради депутатів трудящих Острозького району від 09 червня 1972 року для ОСОБА_13 на підставі рішення уповноважених зборів колгоспу ім. XXII з`їзду КПРС від 24 березня 1972 року затверджено земельну ділянку під будівництво житлового будинку. На підставі вищевказаних рішень ОСОБА_13 було видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР на земельній ділянці площею 600 кв.м. виділеної з присадибних земель колгоспу. Виділення для ОСОБА_13 земельної ділянки підтверджується планом забудови земельної ділянки площею 600 кв.м. в с.Вельбівне Острозького району. Згідно довідки виконкому Вельбівненської сільської ради депутатів трудящих Острозького району №164 від 16.06.1972 господарству ОСОБА_13 присвоєно окремий погосподарський номер 762. В довідці Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області №317 від 21.03.2011 зазначено, що станом на 1974-1976 рр., будинок в АДРЕСА_1 належав до робочого господарства і головою двору був зареєстрований ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно погосподарських книг Вельбівненської сільської ради, житловий будинок, забудовником якого виступав ОСОБА_13 , обліковувався як два окремі домогосподарства - 1/2 житлового будинку за ОСОБА_6 та інша 1/2 - за ОСОБА_19 , та після переїзду останньої в 1983 році до м.Одеса, 1/2 житлового будинку обліковувалася за ОСОБА_7 .

Разом з тим, дослідженням матеріалів кримінальної справи №567/669/15-к, копії відповідних аркушів з якої долучено до справи (а.с.217-245 том 1) судом встановлено, що ОСОБА_11 обвинувачувалася в тому, що 16 червня 1972 року, перебуваючи на посаді секретаря виконавчого комітету Вельбівненської сільської ради депутатів трудящих Острозького району Рівненської області, будучи, відповідно до ст.58 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про сільську раду народних депутатів Української РСР" від 02.07.1968 року наділеною організаційно-розпорядчими функціями, в тому числі щодо ведення діловодства виконкому сільської Ради, а також щодо виконання інших обов`язків, покладених на неї виконавчим комітетом Ради, із невстановлених мотивів, з метою формування підстави виготовлення документації на забудову земельної ділянки в с.Вельбівно Острозького району Рівненської області для ОСОБА_13 , склала завідомо неправдивий офіційний документ - Виписку із рішення виконкому Вельбівненської сільської Ради депутатів трудящих Острозького району Рівненської області від 09.06.1972 року, згідно якої, на основі рішення Уповноважених зборів колгоспу ім.XXII З`їзду КПРС від 24.03.1972 року, ОСОБА_13 затверджено ділянку під будівництво жилого будинку в с. Вельбівне між ОСОБА_20 і ОСОБА_14 , зміст якої повністю не відповідає рішенню виконкому Вельбівненської сільської Ради депутатів трудящих Острозького району Рівненської області від 09.06.1972 року та яку, в подальшому, видала невстановленій особі, тим самим здійснила видачу завідомо неправдивого офіційного документу. В рамках розгляду даної справи, прокурором було подане клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000267 і ОСОБА_11 дала згоду на своє звільнення від кримінальної відповідальності. Ухвалою Острозького районного суду від 07.07.2015 по справі №567/669/15-к кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України закрито в зв`язку з закінченням строків давності, звільнивши її від кримінальної відповідальності. Речові докази: виписку з рішення виконкому Вельбівненської сільської Ради депутатів трудящих Острозького району Рівненської області від 09.06.1972 року, довідку виконкому Вельбівненської сільської Ради №164 від 16.06.1972 року, свідоцтво на забудову садиби, видане на ім`я ОСОБА_13 , план забудови від 12.07.1972 року, виданий на ім`я ОСОБА_13 вирішено зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №20586352, 15.04.2014 ОСОБА_3 на реалізацію рішення Острозького районного суду Рівненської області від 13.11.2013 у справі №1713/485/12 зареєструвала своє право власності на ? частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 (а.с.32 том 1).

Відповідно до договору дарування від 19.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Бернацькою І.М. та зареєстрованого в реєстрі №1888, ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар належну їй на підставі рішення Острозького районного суду Рівненської області від 13.11.2013 у справі №1713/485/12 ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 господарських АДРЕСА_2 (а.с.12 том 1).

Право власності ОСОБА_3 на вказану частку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.12.2017 (а.с.13 том 1).

З огляду на те, що ОСОБА_3 стала одноосібним власником садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 , вона замовила і виготовила у Комунальному підприємстві «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації Рівненської обласної ради» технічний паспорт на вказаний об`єкт нерухомого майна (а.с.18-20 том 1).

Як встановлено з рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 по справі №817/875/18, що набрало законної сили 28.08.2019 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/75452094), 21.12.2017 ОСОБА_3 в порядку статей 118, 120, 121 Земельного кодексу України звернулася до Вельбівненської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га, для обслуговування та будівництва житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та належить їй на праві власності. 26.01.2018 Вельбівненською сільською радою Острозького району Рівненської області розглянуто заяву позивача та прийнято рішення №340 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність. Як встановлено цим судом, підставою для відмови заявлено те, що розмір земельної ділянки, яка передається безоплатно громадянину у власність у зв`язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення. Суд констатував, що Вельбівненська сільська рада відмовляючи ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, у рішенні №340 від 26.01.2018 не зазначила жодної з тих підстав, які вказані у частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України, а тому її рішення визнано протиправним та скасовано. Крім цього, суд зобов`язав Вельбівненську сільську раду Острозького району Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 21.12.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.21-23 том 1).

Суду не надано жодного доказу тому, що Вельбівненська сільська рада на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 по справі №817/875/18, розглядала заяву ОСОБА_3 і виносила з даного приводу будь-яке рішення.

В свою чергу, і ОСОБА_3 суду не надано жодного доказу тому, що нею отримувався виконавчий лист за рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 по справі №817/875/18, та ініціювалось відповідне примусове виконання.

Також суду не надано жодного доказу тому, що ОСОБА_3 повідомила Вельбівненську сільську раду про те, що виготовлятиме технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га, для обслуговування та будівництва житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 в порядку абзацу третього частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, тобто за мовчазною згодою, як і не було не надано самої такої документації.

Як свідчить долучений до матеріалів справи проект технічної документації із землеустрою (а.с.24-42 том 1) він має назву: «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (КВЦ ПЗ 02.01) орієнтованою площею 0,25 га по АДРЕСА_1 на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області».

Як свідчить технічне завдання, підставою для виконання робіт визначено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заява ОСОБА_3 та договір на виконання робіт №22 від 26.02.2019 (а.с.29 том 1).

В свою чергу, в заяві, яку ОСОБА_3 адресувала сертифікованому інженеру- землевпоряднику ФОП ОСОБА_21 , вона просила виготовити саме технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), покликаючись на те, що дозвіл органу місцевого самоврядування на виготовлення такої технічної документації не потрібний, оскільки передбачається передача у власність тієї ділянки, на якій розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано за заявником (а.с.30 том 1).

В матеріалах технічної документації наявний акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, погоджений ОСОБА_3 та сертифікованим інженером - землевпорядником ОСОБА_21 , на якому відсутня дата складання та підпис спеціаліста землевпорядника Вельбівненської сільської ради (а.с.43 том 1).

Судом встановлено, що в акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання включені, як власники суміжних земельних ділянок такі громадяни: ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 . При цьому, підписів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на акті немає.

Дослідженням кадастрового плану земельної ділянки, яку за вищезгаданою технічною документацією мала намір оформити у власність ОСОБА_3 (а.с.45 том 1) у співвідношенні до Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок населеного пункту с.Вельбівне (а.с.115-135, 246-248 том 1) суд встановив, що з даною земельною ділянкою фактично межують:

- по межі від А до Б ділянка кадастрового номеру немає, на зведеному інвентарному плані має номер 1278 і рахується за ОСОБА_8 (землі сільськогос-подарського призначення) площа 0,3487 га (город), натомість в кадастровому плані, що міститься в технічній документації позивача вказано, що межа проходить по суміжності із земельною ділянкою ОСОБА_3 ;

- по межі від Б до В ділянка кадастрового номеру немає, на зведеному інвентарному плані має номер 1269 і рахується за ОСОБА_8 (землі житлової та громадської забудови, землі сільськогосподарського призначення) площа 0,2641 га (присадибна ділянка + город), і в кадастровому плані, що міститься в технічній документації позивача вказано, що межа проходить по суміжності із земельною ділянкою ОСОБА_8 ;

- по межі від В до Г ділянка кадастрового номеру немає, на зведеному інвентарному плані має номер 1268 і рахується за ОСОБА_22 (землі житлової та громадської забудови) площа 0,1373 га (присадибна ділянка), а в кадастровому плані, що міститься в технічній документації позивача вказано, що межа проходить по суміжності із земельною ділянкою ОСОБА_12 ;

- по межі від Г до Д ділянка кадастрового номеру немає, на зведеному інвентарному плані має номер 1266 і рахується за ОСОБА_23 (землі житлової та громадської забудови, землі сільськогосподарського призначення) площа 0,2671 га (присадибна ділянка + город), а в кадастровому плані, що міститься в технічній документації позивача вказано, що межа проходить по суміжності із земельною ділянкою ОСОБА_1 ;

- по межі від Д до Е ділянка має кадастровий номер :01:002:0118, на зведеному інвентарному плані має номер 1265 і рахується за ОСОБА_7 (землі сільськогосподарського призначення) площа 0,0160 га (город), і в кадастровому плані, що міститься в технічній документації позивача вказано, що межа проходить по суміжності із земельною ділянкою ОСОБА_7 ;

- по межі від Е до Є розташована дорога - землі загального користування;

- по межі від Є до А ділянка кадастрового номеру немає, на зведеному інвентарному плані має номер 1282 і рахується за ОСОБА_9 (землі житлової та громадської забудови, землі сільськогосподарського призначення) площа 0,2788 га (присадибна ділянка + город), а в кадастровому плані, що міститься в технічній документації позивача вказано, що межа проходить по суміжності із земельною ділянкою ОСОБА_5 .

Співвідносячи конфігурацію земельної ділянки орієнтованою площею 0,25 га, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж якої в натурі (на місцевості), просила погодити і затвердити ОСОБА_3 , з даними кадастрового плану населеного пункту с.Вельбівне, зокрема із витягом з Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок (а.с.45 та а.с.246 том 1) суд достеменно встановив, що земельна ділянка, на яку заявляє свої права ОСОБА_3 фактично складається з чотирьох земельних ділянок, а саме:

1) площею 0,0563 га, яка на зведеному інвентарному плані має номер 1281, відноситься до земель житлової та громадської забудови (присадибна ділянка) і ні за ким не рахується,

2) площею 0,0692 га, яка на зведеному інвентарному плані має номер 1267, відноситься до земель житлової та громадської забудови (присадибна ділянка) і ні за ким не рахується,

3) площею 0,0943 га, яка на зведеному інвентарному плані має №1279, відноситься до земель сільськогосподарського призначення (город) і рахується за ОСОБА_7 ,

4) площею 0,0980 га, яка на зведеному інвентарному плані має №1280, відноситься до земель сільськогосподарського призначення (город) і рахується за ОСОБА_6 .

18.03.2019 ОСОБА_3 подала Вельбівненській сільській раді проект Технічної документації разом із заявою, в якій просила погодити Технічну документацію без підпису суміжних землекористувачів, зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_24 (а.с.50 том 1).

Рішенням Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області №591 від 09.04.2019 не погоджено ОСОБА_3 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (КВЦ ПЗ 02.01) орієнтованою площею 0,25 га по АДРЕСА_1 на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області. Підставою для відмови зазначено наступне: «згідно частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності. Оскільки земельна ділянка, на яку заявила права ОСОБА_3 , є земельною ділянкою, яка свого часу відповідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», Рішення Вельбівненської сільської ради №75 від 03 лютого 1994 року була передана у власність ОСОБА_14 . Оскільки за життя ОСОБА_14 не завершив оформлення переданих йому у власність земельних ділянок, це рішення є підставою для реєстрації права власності ці земельні ділянки за спадкоємцем ОСОБА_14 - ОСОБА_7 . Вельбівненська сільська рада рекомендує гр. ОСОБА_3 оформити право власності на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,07 га (а.с.51 том 1).

Той факт, що ОСОБА_14 згідно з рішенням Вельбівненської сільської ради №75 від 03.02.1994 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування» передано у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства, земельну ділянку площею 0,60 га. в с.Вельбівно підтверджено архівною довідкою №3-4/04-01 від 13.03.2019 Архівного відділу Острозької РДА (а.с.82 том 1).

А ту обставину, що ОСОБА_7 є спадкоємицею по заповіту після смерті ОСОБА_14 підтверджено довідкою приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. (а.с.81 том 1).

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

В силу вимог частин першої та другої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За правилами частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

За правилами частини сьомої цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За термінами і визначеннями, які містяться у статті 1 Закону України «Про землеустрій» №858-IV від 22.05.2003, проект землеустрою - це сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; а технічна документація із землеустрою - це сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

В свою чергу, за правилами статті 50 Закону України «Про землеустрій» №858-IV від 22.05.2003, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом).

Порядок складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) врегульований статтею 55 Закону України «Про землеустрій» №858-IV від 22.05.2003.

В силу вимог частини восьмої цієї статті, у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

А відповідно до частини дев`ятої цієї ж статті, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється без надання дозволу Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, у разі передачі:

а) у власність чи користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано. Така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку;

б) у користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, що перебуває в постійному користуванні підприємств, установ, організацій, на якій розташоване нерухоме майно (будівля, споруда), яке є об`єктом державно-приватного партнерства (концесії). Така технічна документація розробляється на замовлення державного партнера (концесієдавця).

Аналогічним чином, пунктом 3 розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» №3613-VI від 07.07.2011 передбачено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

В межах розгляду даної справи судом достеменно встановлено, що 18.03.2019 ОСОБА_3 подала на погодження Вельбівненській сільській раді Острозького району Рівненської області саме технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а не проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації.

На користь цього свідчить не лише назва технічної документації, а й технічне завдання, де підставою для виконання робіт визначено лише витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та заява ОСОБА_3 , в якій вона покликалася на те, що дозвіл органу місцевого самоврядування на виготовлення такої технічної документації не потрібний, оскільки передбачається передача у власність тієї ділянки, на якій розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано за заявником.

З огляду на вказане та з врахуванням того, що позивачем не надано жодного доказу тому, що вона по спливу місячного терміну після набрання рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 по справі №817/875/18 законної сили повідомила відповідача про самостійне замовлення розроблення проекту землеустрою, «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (КВЦ ПЗ 02.01) орієнтованою площею 0,25 га по АДРЕСА_1 в с АДРЕСА_3 Вельбівно на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області» не може вважатися такою, що складена в порядку абзацу третього частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Більше того, зазначена документація розроблена саме як технічна документація із землеустрою, а не як проект землеустрою, тобто як документація на визначену ділянку, яку не потрібно проектувати.

За правилами частини першої статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

В силу вимог частини другої цієї статті, формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

За правилами частини п`ятої цієї статті, формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

В свою чергу, частиною шостою передбачено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. А частиною сьомою, що винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

За вимогами ж частини четвертої цієї статті земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

В силу вимог частини першої статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

За правилами частини другої цієї статті, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

При цьому, за вимогами частини шостої цієї статті, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 стала одноосібним власником садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 , з 10.12.2017. Право власності на ? частку вказаного нерухомого майна перейшло до неї на підставі рішення Острозького районного суду Рівненської області від 13.11.2013 у справі №1713/485/12, як до спадкоємця за законом після смерті батька - ОСОБА_13 . Право власності на решту ? частки - на підставі договору дарування від 19.12.2017 від ОСОБА_6 .

При цьому, попередні власники зазначеного об`єкта нерухомого майна не мали ні у власності, ні в користуванні земельної ділянки на якій розміщені такі об`єкти. Наведене доводиться матеріалами Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок населеного пункту с.Вельбівно.

При цьому, рішенням суду та матеріалами кримінальної справи №567/669/15-к встановлено, що ні Уповноважені збори колгоспу ім.XXII З`їзду КПРС села Вельбівно, ні виконком Вельбівненської сільської Ради депутатів трудящих Острозького району Рівненської області впродовж 1972-1973 років питання щодо затвердження земельної ділянки під будівництво жилого будинку в с.Вельбівно громадянину ОСОБА_13 не розглядали і не вирішували.

За наведеного ОСОБА_3 набуваючи право на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, в АДРЕСА_1 , набула право виключно на ту частину земельної ділянки, на якій розміщені відповідні об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до цього, жодних правових підстав для того, щоб формувати для передачі у власність ОСОБА_3 земельну ділянку орієнтовною площею 0,25 га. не було, тим більше, що як вбачається з Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок населеного пункту с.Вельбівно до складу такої ділянки включено не лише площі з цільовим призначенням: «землі житлової та громадської забудови», на яких фактично розташовані споруди, а й площі з цільовим призначенням: «землі сільськогосподарського призначення».

Крім того, одна із частин, що включена до кадастрового плану земельної ділянки по Технічній документації із землеустрою на зведеному інвентарному плані с.Вельбівно рахується за ОСОБА_7 , і перебуває у її фактичному користуванні.

ОСОБА_7 , покликаючись на те, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті свого батька - ОСОБА_14 доводить, що, зокрема, земельна ділянка площею 0,0943 га, яка на зведеному інвентарному плані має №1279 і відноситься до земель сільського-сподарського призначення (город) входить до загальної площі землі 0,60 га, яка згідно з рішенням Вельбівненської сільської ради №75 від 03.02.1994 передана у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_14 . Відповідно до цього, ОСОБА_7 заявляє на таку ділянку свої права і вважає, що вона ні за яких обставин не могла бути включена до складу тієї земельної ділянки, яка за технічною документацією із землеустрою, підлягає передачі ОСОБА_3 .

Зазначені доводи, в ході судового розгляду не спростовані.

А за вимогами пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

За правилами статті 55 Закону України «Про землеустрій» №858-IV від 22.05.2003, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:

а) завдання на складання технічної документації із землеустрою;

б) пояснювальну записку;

в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом);

г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем;

ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території);

д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

є) копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані);

ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт;

з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів);

и) кадастровий план земельної ділянки;

і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;

ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

За змістом пункту 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18.05.2010, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Відповідно до частин першої, другої статті 198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Таким чином, погодження меж земельної ділянки із суміжними власники (користувачами) є обов`язковим при виділенні земельної ділянки у власність.

Разом з тим, судом встановлено, що Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (КВЦ ПЗ 02.01) орієнтованою площею 0,25 га по АДРЕСА_1 на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області не відповідає вимогам законодавства. Матеріали такої технічної документації не містять жодних даних про те, що виконавцем здійснено роботи саме для визначення та відновлення меж земельної ділянки, на якій розташований належний позивачу житловий будинок з господарськими спорудами. Натомість, вказана технічна документація розроблена на земельну ділянку, яка фактично складається з чотирьох частин, які за даними кадастрового плану населеного пункту с.Вельбівне, обліковуються окремо і мають різне цільове призначення, а саме дві з них відносяться до земель житлової та громадської забудови, а ще дві - до земель сільськогосподарського призначення. А в складі технічної документації відсутня довідка, що містить узагальнену інформацію про землі (території), як і документація про права колишніх власників об`єкта нерухомого майна на земельну ділянку площею 0,25 га. Крім цього в технічній документації із землеустрою відсутні документи, які б свідчили про погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Слід зауважити, що за правилами частини чотирнадцятої статті 186 Земельного кодексу України, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується:

- Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності;

- власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.

Разом з тим, як встановлено судом, ОСОБА_3 зверталась до Вельбівненської сільської ради із заявою саме щодо погодження технічної документації, і оскаржуваним рішенням №591 від 09.04.2019 таку документацію не було погоджено.

Оскільки ж технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає, то і орган місцевого самоврядування не мав відповідних повноважень на її погодження.

Логічно, що і у суду відсутні будь які правові підстави для того, щоб зобов`язовувати Вельбівненську сільську раду погоджувати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (КВЦ ПЗ 02.01) орієнтованою площею 0,25 га по АДРЕСА_1 на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, тобто до дій які прямо не передбачені законом.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 про зобов`язання Вельбівненської сільської ради затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (КВЦ ПЗ 02.01) орієнтованою площею 0,25 га по АДРЕСА_1 на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, то суд зауважує на такому.

За правилами частин дев`ятої - одинадцятої статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Як вже зауважувалось судом раніше, в силу вимог частин першої та другої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою нерозривно пов`язане з рішенням про передачу відповідної земельної ділянки у власність, а тому оскарженню в судовому порядку підлягає саме рішення органу місцевого самоврядування про відмову у передачі земельної ділянки у власність або його дії щодо залишення відповідного клопотання без розгляду.

Натомість, судом встановлено, що ОСОБА_3 взагалі не зверталась до Вельбівненської сільської ради з питанням про затвердження відповідного проекту землеустрою і передачу їй відповідної земельної ділянки у власність, а тому вказане питання відповідним органом не розглядалося і не могло розглядатися.

Більше того, сама Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (КВЦ ПЗ 02.01) орієнтованою площею 0,25 га по АДРЕСА_1 на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, не відповідає вимогам законодавства, а тому ні за яких умов суд не може покласти на відповідний орган місцевого самоврядування обов`язок по її затвердженню.

Крім того, в межах судового розгляду було встановлено, що на земельну ділянку, визначену у Технічній документації із землеустрою для крім позивача заявляє свої права інша фізична особа.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративний суд покликаний захищати осіб від порушень їх прав з боку суб`єктів владних повноважень. Обов`язковим елементом правопорушення є негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій, бездіяльності або рішень суб`єктів владних повноважень. Відсутність порушення суб`єктивних прав особи, навіть у разі коли рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень містять ознаки протиправності, унеможливлює досягнення завдань адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати на користь позивача не стягуються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_3 в позові до Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області від 09 квітня 2019 року № 591 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 »; зобов`язання Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області погодити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (КВЦ ПЗ 02.01) орієнтованою площею 0,25 га по АДРЕСА_1 на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області; зобов`язання Вельбівненську сільську раду Острозького району Рівненської області затвердити проект із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (КВЦ ПЗ 02.01) орієнтованою площею 0,25 га по АДРЕСА_1 на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 25 листопада 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.