Справа № 140/1/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 140/1/19

Головуючий у 1-й інстанції: Науменко С.М.

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

03 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2019 року (повний текст рішення складено 19.09.2019 року, м. Немирів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП №4 Гайсинського ВП Головного управління Національної поліції лейтенант поліції Лещенка Тараса Олександровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП № 4 Гайсинського ВП ГУНП лейтенанта поліції Лещенка Тараса Олександровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Позов мотивував тим, що 21.12.2018 о 08.50 хв. він керував автомобілем ДАФ 95ЕХ430 д.н.з. НОМЕР_1 в с. Краснопілка Гайсинського району Вінницької області, здійснив зупинку на вимогу дорожнього знаку "Стоп-контроль" та продовжив рух. Після цього був зупинений працівниками поліції, оскільки поліцейський вважав, що ним не виконано вимогу дорожнього знаку 3.41 "Стоп-контроль" п.п. 8. 4 ПДР та вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, Його було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Крім того, позивач зазначив, що під час зупинки працівник поліції вказав, що він проїхав знак "Стоп-контроль" без зупинки. Надані ним пояснення, щодо відсутності порушення, працівником поліції не взяті до уваги. На його прохання переглянути відеозапис із зафіксованою подією правопорушення відповідач відмовив та виніс постанову серії ДПО18 №810956. Позивач вважає, що вказана вище постанова в справі про адміністративне правопорушення від 21.12.2018 серія ДПО 18 №810956 винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до протиправного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 19.09.2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 4 Гайсинського ВП ГУНП лейтенанта поліції Лещенка Тараса Олександровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 19.09.2019 року та прийняти нову постанову, якою скасувати спірну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а справу закрити за відсутністю складу правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що після зупинки працівником поліції транспортного засобу, позивачем надавилися пояснення про те, що під`їхавши до вказаного знаку "Стоп-контроль" ОСОБА_1 здійснив зупинку автомобіля після чого продовжив рух, проте надані ним пояснення працівником поліції не взяті до уваги. Крім того, зауважив, що не погоджується з твердженням суду першої інстанції, що позивач не надав доказів, в порядку ст. 268 КУпАП на підтвердження дотримання ПДР, оскільки у відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, позивач вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду.

Відповідач, правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, інших заяв чи клопотань суду теж не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судами встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 21.12.2018 о 08.50 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ДАФ 95ЕХ430 д.н.з. НОМЕР_1 в с. Краснопілка Гайсинського району Вінницької області, здійснив зупинку на вимогу дорожнього знаку "Стоп-контроль" та продовжив рух після чого був зупинений працівниками поліції - інспектором СРПП №4 Гайсинського ВП ГУНП лейтенантом поліції Лещенко Т.О. Відповідач повідомив, що позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 "Стоп-контроль" п.п. 8. 4 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за яке притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивач, не погоджуючись із прийнятою постановою, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що оскільки жодних доказів, в порядку ст. 268 КУпАП, на підтвердження дотримання Правил дорожнього руху позивач на місці розгляду справи не надав, тому у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, з огляду на таке.

У відповідності до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну медичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.п. 8.4 Правил дорожнього руху знак 3.41 "Стоп Контроль" забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 8.4 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету- Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що Дорожні знаки поділяються на групи: попереджувальні знаки, знаки пріоритету, заборонні, наказові, інформаціно-вказівні знаки, знаки сервісу та таблички до дорожніх знаків.

Знак 3.41 "Контроль" забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, оплати проїзду на платних дорогах тощо) та застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" та (або) 3.31 Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.

Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно вказаної постанови, 21.12.2018 о 08.50 хв. керуючи транспортним засобом ДАФ 95РХ430 д.н.з. НОМЕР_1 в с. Краснопілка Гайсинського району він не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 "Стоп-контроль" п.п. 8. 4 ПДР чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

При цьому, позивач зауважив, що на прохання переглянути відеозапис з місця події відповідач відмовився та виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частинами 2 та 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів про наявність адміністративного правопорушення в діях позивача. При цьому, сама по собі постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є безперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому повинно передувати фіксування цього правопорушення, що в даному випадку працівником патрульної поліції здійснено не було, оскільки в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення жодні посилання на відповідні докази відсутні.

Суд апеляційної інстанції враховує, що у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення).

Окрім того, Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому у скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування адміністративної справи є обов`язковою та має передувати такому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 постанови).

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом адміністративного судочинства України (далі-КАСУ) встановлено, а саме ст.72-90, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів зазначає, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано не було.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №810956 від 21.12.2018 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн..

Варто також зауважити, що суд першої інстанції аргументував відмову у задоволенні позову тим, що жодних доказів, в порядку ст. 268 КУпАП, на підтвердження дотримання Правил дорожнього руху позивач на місці розгляду справи не надав.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду, оскільки частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів вважає не обґрунтованими висновки суду першої інстанції, оскільки відповідач при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, діяв не у межах повноважень та у спосіб передбачений законами та Конституції України, а вчинене позивачем правопорушення не підтверджується належними доказами.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП №4 Гайсинського ВП Головного управління Національної поліції лейтенант поліції Лещенка Тараса Олександровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Скасувати постанову серії ДПО18 №810956 від 21.12.2018 Інспектора СРПП №4 Гайсинського ВП Головного управління Національної поліції лейтенант поліції Лещенка Тараса Олександровича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 грудня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.