Справа № 9901/598/18
Суддя: Гриців Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 9901/598/18

Провадження № 11-874заі19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого Князєва В. С.,

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Біляр Л. В.,

представників:

позивача - адвоката Степаненко Г. О.,

відповідача - Білопольської Н. А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 липня 2019 року (судді Мороз Л. Л., Берназюк Я. О., Гімон М. М., Желєзний І. В., Коваленко Н. В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія відповідно) про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та

ВСТАНОВИЛА:

1. 29 травня 2018 року ОСОБА_1 через представника звернулася до суду з позовом, у якому просила:

визнати недійсними результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Іспит» на її відповідність займаній посаді;

зобов`язати відповідача повторно визначити результати виконаного позивачкою анонімного письмового тестування та практичного завдання;

визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 29 січня 2018 року № 7/зп-18 в частині встановлення допустимого бала анонімного письмового тестування або практичного завдання;

визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 26 квітня 2018 року № 548/ко-18 про визнання ОСОБА_1 такою, що не склала іспит, не допущена до співбесіди та такою, що не відповідає займаній посаді судді.

2. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 22 липня 2019 року закрив провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення ВККС від 26 квітня 2018 року № 548/ко-18 щодо надання рекомендації Вищій раді правосуддя (далі - ВРП) розглянути питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Київського апеляційного адміністративного суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовив повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність, законність та обґрунтованість оскаржених позивачкою дій та рішень ВККС, звідси - про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. У частині закриття провадження у справі цей суд виснував, що рішення Комісії від 26 квітня 2018 року № 548/ко-18 щодо надання рекомендації ВРП розглянути питання про звільнення позивача з посади судді має рекомендаційний характер, а тому не може бути самостійним предметом судового оскарження.

3. ОСОБА_1 не погодилась із зазначеним рішенням і через представника подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняте нове рішення - про задоволення позовних вимог.

Серед аргументів незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині закриття провадження наводить те, що вона взагалі не заявляла такої позовної вимоги, як визнання протиправним та скасування рішення Комісії від 26 квітня 2018 року № 548/ко-18 щодо надання рекомендації ВРП розглянути питання про її звільнення з посади судді Київського апеляційного адміністративного суду.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до непримирення останньої з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо правомірності дій та рішень ВККС стосовно визначення нею результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Іспит» на відповідність позивачки займаній посаді. На її думку, члени Комісії навмисно оцінили виконану роботу у менший, ніж мінімально допустимий бал.

Вважає, що суд мав би перевірити необмежені дискреційні повноваження ВККС щодо кваліфікаційного оцінювання на предмет відсутності в такій дискреції свавілля та помилкових мотивів.

Суд першої інстанції визнав правомірним рішення Комісії в частині визнання ОСОБА_1 такою, що не набрала максимально допустимого бала іспиту, встановленого пунктом 9 Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням ВККС від 03 листопада 2016 року № 143/зп-16 (далі - Положення). Натомість у мотивувальній частині рішення від 26 квітня 2018 року № 548/ко-18 ВККС вказала, що ОСОБА_1 не склала іспит і не може бути допущена до другого етапу, оскільки отримала менше 50 відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання, встановленого рішенням від 29 січня 2018 року № 7/зп-18. Ці висновки суду ОСОБА_1 вважає хибними, такими, що призвели до визнання її такою, що не склала іспит, що, своєю чергою, є прямим порушенням її прав.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність її доводів щодо неознайомлення з рішенням від 29 січня 2018 року № 7/зп-18 з огляду на відсутність його оприлюденення, в тому числі і на офіційному веб сайті Комісії.

Зазначила про порушення Комісією її прав через обмеження в ознайомленні з суддівським досьє, що унеможливило підготовку й подачу позивачкою заяви про перегляд рішення ВККС щодо результатів виконаного ОСОБА_1 практичного завдання.

Указує і на недотримання ВККС процедури встановлення мінімально допустимих балів письмового тестування та практичного завдання.

Протиправним, з погляду позивачки, є рішення Комісії від 26 квітня 2018 року № 548/ко-18 і з підстави негативного впливу на її багаторічну репутацію, на претендування нею в майбутньому на посаду судді, отримання соціальних гарантій в разі виходу на пенсію та суддівських надбавок.

На думку ОСОБА_1 , проведення будь-якого оцінювання судді з можливістю подальшого звільнення його з посади не відповідає європейським стандартам.

ВККС у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 липня 2019 року - без змін.

4. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 30 серпня 2019 року відкрила апеляційне провадження у цій справі, а ухвалою від 05 вересня 2019 року - призначила справу до розгляду.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав доводи апеляційної скарги, послався на наведені в ній аргументи й просив її задовольнити.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з мотивів, зазначених у відзиві на цю скаргу.

5. Велика Палата Верховного Суду заслухала пояснення сторін, дослідила матеріали справи, зважила на письмові звернення до суду, що стосуються суті спору, і дійшла висновку про таке.

Суд установив такі обставини.

Верховна Рада України Постановою від 22 грудня 2005 року № 3282-IV постановила обрати ОСОБА_1 на посаду судді Київського апеляційного адміністративного суду безстроково.

Комісія рішенням від 22 березня 2016 року № 17/зп-16 вирішила провести протягом квітня - червня 2016 року первинне кваліфікаційне оцінювання суддів апеляційних судів, затвердила список суддів, графік проведення первинного кваліфікаційного оцінювання суддів та перелік завдань для проведення анонімного письмового тестування суддів.

Після проходження ОСОБА_1 13 квітня та 21 квітня 2016 року первинного кваліфікаційного оцінювання, 21 квітня 2016 року Комісія прийняла рішення № 130/ко-16 про визнання її такою, що не підтвердила можливості здійснювати правосуддя у відповідному суді, та направила її до Національної школи суддів для проходження перепідготовки, а також прийняла рішення про проведення повторного кваліфікаційного оцінювання судді ОСОБА_1.

З 23 червня по 16 вересня 2016 року ОСОБА_1 пройшла відповідну перепідготовку у Національній школі суддів України та отримала позитивний висновок.

Комісія рішенням від 20 жовтня 2017 року № 106/зп-17 призначила проведення оцінювання на відповідність займаній посаді суддів місцевих та апеляційних судів, в тому числі і ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Комісії від 29 січня 2018 року № 7/зп-18 проведення іспиту під час кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді, призначеного згідно з рішенням Комісії від 20 жовтня 2017 року № 106/зп-17, для суддів апеляційних судів (додаток № 5 до вказаного рішення) призначено на 21 лютого 2018 року.

У тому ж рішенні Комісія визначила, зокрема, таку черговість стадій складення іспиту: перша стадія - анонімне письмове тестування; друга стадія - виконання практичного завдання (пункт 2 рішення).

У пункті 3 рішення від 29 січня 2018 року № 7/зп-18 Комісія встановила, що мінімально допустимий бал іспиту - 50 відсотків від максимально можливого бала у разі набрання суддею: 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складення анонімного письмового тестування; 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання.

За змістом пунктів 4, 5 вказаного рішення для суддів апеляційних судів кількість запитань у тестовому завданні становить 100, практичних завдань - 1. Виконання практичного завдання, як зазначено у пункті 6 рішення від 29 січня 2018 року № 7/зп-18, здійснюватиметься із використанням комп`ютерної техніки.

Рішенням від 16 березня 2018 року № 53/зп-18 Комісія затвердила результати складення суддями 21 лютого 2018 року анонімного письмового тестування і виконання практичного завдання в межах процедури кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді.

Зокрема, згідно з додатком 3 до рішення від 16 березня 2018 року № 53/зп-18, витяг з якого ВККС надала для долучення до матеріалів справи, суддя ОСОБА_1. за результатами складення анонімного письмового тестування отримала 49,5 бала (з максимально можливих 90), за виконання практичного завдання - 52 бали (з максимально можливих 120).

25 квітня 2018 року суддя ОСОБА_1. подала до ВРП заяву про звільнення за власним бажанням.

За наслідками визначення результатів кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді за підсумками іспиту суддів місцевих та апеляційних судів та вирішення питання щодо допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди» ВККС прийняла рішення від 26 квітня 2018 року № 548/ко-18, яким:

- визначила, що суддя Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1. не склала іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, призначеного рішенням Комісії від 29 січня 2018 року № 7/зп-18;

- відмовила позивачці у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди», призначеного рішенням Комісії від 20 жовтня 2017 року № 106/зп-17, за результатами іспиту суддів місцевих та апеляційних судів;

- визнала суддю такою, що не відповідає займаній посаді;

- рекомендувала ВРП розглянути питання про звільнення з посади судді Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 .

У рішенні від 29 січня 2018 року № 7/зп-18 Комісія зазначила, що відповідно до вимог підпунктів 5.1.1.1 та 5.1.1.2 пункту 5 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення максимально можливий бал за показником рівня знань у сфері права становить 90 балів, за показником рівня практичних навичок та умінь у правозастосуванні - 120 балів. Суддя ОСОБА_1. за результатами складення анонімного письмового тестування отримала 49,5 бала, за виконання практичного завдання - 52 бали.

Відтак з посиланням на пункт 9 розділу V «Особливості проведення кваліфікаційного оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді» Положення та на рішення від 29 січня 2018 року № 7/зп-18 (в частині визначення мінімально допустимих балів) Комісія констатувала, що, оскільки за результатами виконання практичного завдання суддя ОСОБА_1 отримала менше 50 відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання, вона не склала іспиту, тому не може бути допущена до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє і проведення співбесіди».

З наведених мотивів Комісія дійшла висновку, що суддя ОСОБА_1 . не відповідає займаній посаді за критерієм професійної компетентності, у зв`язку з чим є підстави для того, щоб рекомендувати ВРП розглянути питання про її звільнення із займаної посади.

Не погодившись з таким рішенням, а також з рішенням від 29 січня 2018 року № 7/зп-18 в частині встановлення допустимого бала анонімного письмового тестування або практичного завдання, ОСОБА_1 звернулась з указаним позовом до суду.

6. Надаючи оцінку доводам учасників справи, Велика Палата Верховного Суду виходить з такого.

Згідно з підпунктом 4 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-ІІІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон № 1401-ІІІ) відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності указаним Законом, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади.

Відповідно до пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями ВККС в порядку, визначеному цим Законом.

За правилами частин першої, другої та п`ятої статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться Комісією з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність. Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Комісією.

Однією з підстав для призначення кваліфікаційного оцінювання є рішення Комісії про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом (пункт 2 частини четвертої статті 83 цього ж Закону).

Відповідно до частин першої і другої статті 85 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює Комісія. Іспит є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією. Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів затверджуються Комісією. Тестові та практичні завдання іспиту складаються з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. Комісія зобов`язана забезпечити прозорість іспиту. На кожному етапі та під час оцінювання результатів можуть бути присутніми будь-які заінтересовані особи.

Комісія рішенням від 3 листопада 2016 року затвердила Положення, а рішенням від 4 листопада 2016 року № 144/зп-16 - Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (далі - Порядок).

За визначенням пункту 1 Порядку іспит - це встановлений Законом етап кваліфікаційного оцінювання, який є основним засобом виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону судді та/або кандидата на посаду судді.

Іспит проводиться Комісією з метою визначення здатності учасника іспиту здійснювати правосуддя у відповідному суді або для оцінювання відповідності учасника іспиту займаній посаді судді за критерієм професійної компетентності. Іспит відбувається шляхом складення учасником іспиту анонімного письмового тестування та виконання письмового практичного завдання (пункт 2 Порядку).

Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна); 2) професійна етика; 3) доброчесність (пункт 1 глави 1 розділу ІІ Положення).

Відповідність судді критерію професійної компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: рівень знань у сфері права; рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні; ефективність здійснення правосуддя; діяльність щодо підвищення фахового рівня. Показники «рівень знань у сфері права» та «рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні» оцінюються під час іспиту на підставі відповідно анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання (пункти 1-3 глави 2 розділу ІІ Положення).

За змістом пунктів 1 і 4 глави 6 розділу ІІ згаданого Положення встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання. Рішення про підтвердження здатності здійснювати правосуддя суддею (кандидатом на посаду судді) у відповідному суді ухвалюється у випадку отримання ним мінімально допустимих і більших балів за результатами іспиту, а також бала, більшого за 0, за результатами оцінювання критеріїв особистої компетентності, соціальної компетентності, професійної етики та доброчесності.

У підпункті 5.1 пункту 5 глави 6 розділу ІІ цього Положення визначено, що критерії компетентності оцінюються так: професійна компетентність (за показниками, отриманими під час іспиту) - 300 балів, з яких: рівень знань у сфері права - 90 балів, рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні - 120 балів, ефективність здійснення суддею правосуддя або фахова діяльність для кандидата на посаду судді - 80 балів, діяльність щодо підвищення фахового рівня - 10 балів; особиста компетентність - 100 балів; соціальна компетентність - 100 балів.

За правилами пунктів 6.1-6.4 глави 6 розділу ІІ Положення мінімально допустимим є бал, отриманий за результатами оцінки критерію кваліфікаційного оцінювання, який дозволяє судді (кандидату на посаду судді) продовжувати участь у кваліфікаційному оцінюванні. Мінімально допустимий бал визначається для: анонімного письмового тестування; виконання практичного завдання; іспиту. Мінімально допустимі бали при складенні анонімного письмового тестування та виконанні практичного завдання визначаються рішенням Комісії за критеріальним методом відповідно до Порядку. Мінімально допустимий бал при виконанні практичного завдання встановлюється для визначення мінімально допустимого бала іспиту. Мінімально допустимий бал іспиту визначається рішенням Комісії за сумою мінімально допустимих балів анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання.

Пунктами 7-9 глави 6 розділу ІІ Положення передбачено, що суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами складення анонімного письмового тестування набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до виконання практичного завдання, припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді. Суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами виконання практичного завдання набрав менше мінімально допустимого бала, допускається до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання у разі набрання ним мінімально допустимого бала іспиту. Суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами етапу «Іспит» набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до етапу «Дослідження досьє та співбесіда», припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді або відповідність займаній посаді.

Відповідно до пункту 1 розділу V Положення організація та проведення кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності судді займаній посаді здійснюється за правилами, встановленими цим Положенням, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Згідно з пунктом 9 розділу V Положення мінімально допустимий бал іспиту під час кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді - 50 відсотків від максимально можливого бала, встановленого в межах цього іспиту.

За пунктом 10 розділу V Положення за результатами кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності займаній посаді Комісія ухвалює одне з таких рішень: про відповідність займаній посаді судді; про невідповідність займаній посаді судді.

Згідно з положеннями частин другої і третьої статті 88 Закону № 1402-VIII суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням Комісії щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання; 3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Комісія рішенням від 29 січня 2018 року № 7/зп-18 встановила мінімально допустимий бал іспиту - 50 відсотків від максимально можливого бала, встановленого в межах цього іспиту, а також методику обрахування 50 відсотків від максимально можливого бала у разі набрання суддею: 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складення анонімного письмового тестування; 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання.

7. Оскільки суддя ОСОБА_1. за результатами складення анонімного письмового тестування отримала 49,5 бала, за виконання практичного завдання - 52 бала, тобто менше 50 відсотків від максимально можливого бала, Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не підтвердила своєї професійної компетентності на етапі іспиту загалом, а тому правомірно не допущена Комісією до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання.

ОСОБА_1 наголошує, що Комісія у рішенні від 26 квітня 2018 року № 548/ко-18 дійшла висновку, що позивачка не склала іспит і не може бути допущена до другого етапу, оскільки отримала менше 50 відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання, встановленого рішенням від 29 січня 2018 року № 7/зп-18, а не 50 відсотків від максимально можливого бала, встановленого в межах всього іспиту, як це передбачено пунктом 9 Положення.

На її переконання, саме рішення від 29 січня 2018 року № 7/зп-18 стало підставою для визнання ОСОБА_1 такою, що не склала іспит, і саме це рішення прямо порушує її права.

Надаючи оцінку цим доводам, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.

За змістом пункту 8 глави 6 розділу ІІ Положення обов`язковою умовою, за якої суддя (кандидат на посаду судді) допускається до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання, є набрання ним мінімально допустимого бала іспиту.

У пункті 9 розділу V Положення зазначено, що мінімально допустимий бал іспиту під час кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді - 50 відсотків від максимально можливого бала, встановленого в межах цього іспиту.

Однак критерії, за яких суддя визнається таким, що набрав мінімально допустимий бал іспиту, визначені у рішенні ВККС від 29 січня 2018 року № 7/зп-18.

У пункті 3 згаданого рішення визначено, що суддя вважається таким, що набрав мінімально допустимий бал іспиту, у разі набрання ним:

50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складення анонімного письмового тестування;

50 і більше відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання.

Отже, Комісія для цілей проведення іспиту, встановила як мінімально допустимий бал для іспиту загалом, так і для анонімного письмового тестування і практичного завдання - як дві необхідні умови набрання мінімально допустимого бала в межах цього іспиту.

Так, мінімально допустимим балом іспиту, є отримання за кожен з його етапів бала, який становить 50 і більше відсотків від максимально можливого бала, встановленого для цих етапів, тобто 45 балів за результатами анонімного письмового тестування та не менше 60 балів - за виконання практичного завдання.

Беручи до уваги, що позивачка за результатами виконання практичного завдання набрала менше від 50 відсотків максимального бала, який можна отримати на цій стадії, вона не може вважатися такою, що набрала мінімально допустимий бал іспиту, а тому її доводи про потребу застосування до спірних правовідносин пункту 8 глави 6 розділу ІІ Положення є помилковими.

Рівень знань у сфері права та рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні є самостійними (самодостатніми) показниками визначення рівня професійної компетентності судді, кожен з яких відповідно до пунктів 2, 3 глави 2 розділу ІІ Положення має на меті проявити і оцінити різні аспекти професійної підготовки і кваліфікації судді.

Під час кваліфікаційного оцінювання Комісія вирішує питання відповідності судді займаній посаді, тому така особа повинна підтвердити свою відповідність за усіма критеріями та відповідними їм показниками у тій послідовності, яку встановила Комісія.

За правилами пункту 9 глави 6 розділу ІІ Положення суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами етапу «Іспит» набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до етапу «Дослідження досьє та співбесіда», припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді або відповідність займаній посаді.

Беручи до уваги наведене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що ОСОБА_1 не підтвердила своєї професійної компетентності на етапі іспиту загалом, а тому не могла бути допущена до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання.

Під час розгляду справи встановлено відсутність обов`язкових (формальних) підстав для скасування рішення Комісії, передбачених у частині третій статті 88 Закону № 1402-VIII. Так, оскаржуване рішення відповідача ухвалено повноважним складом, підписано усіма членами зі складу, який провів кваліфікаційне оцінювання позивача, містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення та мотиви, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Як уже зазначалось, позивачка оскаржує рішення суду першої інстанції і з підстави свавільної, на її думку, дискреції ВККС в оцінці виконаного нею практичного завдання в межах іспиту. Вона, зокрема, указує, що написане в рамках виконання практичного завдання судове рішення, яке відповідає вимогам процесуального закону щодо його форми та змісту, свідчить про те, що суддя виконав норматив і повинен набрати не менше, ніж мінімально допустимий бал.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, перевіряючи законність рішення ВККС від 29 січня 2018 року № 7/зп-18, правильно зазначив, що повноваження відповідача стосовно ухвалення цього рішення є дискреційними та належать до виключної компетенції його як уповноваженого органу, який на постійній основі діє в системі правосуддя України. При цьому встановлення відповідності судді займаній посаді визначеним законом критеріям, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика та доброчесність, здійснюється членами ВККС за внутрішнім переконанням. Жоден інший суб`єкт чи орган, у тому числі й суд, не може втручатися у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема компетенції Комісії в межах кваліфікаційного оцінювання судді на відповідність займаній посаді.

Позивачка висловлює незгоду з рішенням суду першої інстанції в частині визнання безпідставними її доводів про неознайомлення її з рішенням від 29 січня 2018 року № 7/зп-18 у частині визначення мінімально допустимого бала іспиту за сукупністю двох вимог, з огляду на розміщення відповідного оголошення на офіційному веб сайті Комісії. Указує, що на відповідній веб сторінці розміщено лише загальну інформацію в розділі «Новини», з якої неможливо встановити, що вона стосується рішення від 29 січня 2018 року № 7/зп-18, а про підставність рішення від 29 січня 2018 року № 7/зп-18 для оцінювання вона дізналась лише з рішення Комісії від 26 квітня 2018 року № 548/ко-18.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, покликаючись на розміщення відповідного оголошення на офіційному веб сайті Комісії, спростував доводи позивачки в цій частині наведеною у цьому повідомленні інформацією, зокрема, про прийняття рішення від 29 січня 2018 року № 7/зп-18, черговістю стадій іспиту, мінімально допустимого бала іспиту. До того ж цим повідомленням судді інформувалися про графік проведення іспиту, на який позивачка з`явилась у визначену ВВКС дату, що дає підстави вважати, що вона ознайомилась з інформацією про прийняття Комісією рішеннявід 29 січня 2018 року № 7/зп-18.

8. Велика Палата Верховного Суду визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права в частині відмови в задоволенні позову.

Покликання в апеляційній скарзі в цій частині не спростовують висновків суду і не містять жодних вагомих підстав для визнання його протиправним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.

Однак Велика Палата Верховного Суду не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі щодо вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ВККС від 26 квітня 2018 року № 548/ко-18 у частині позовних вимог про надання рекомендації ВРП розглянути питання про звільнення позивачки з посади судді з огляду на таке.

Як убачається зі змісту прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 , аргументів її апеляційної скарги, зазначеної вимоги вона не заявляла.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду не звернув на це увагу, провадження у справі щодо вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Комісії від 26 квітня 2018 року № 548/ко-18 у частині позовних вимог про надання рекомендації ВРП розглянути питання про звільнення позивачки з посади судді - закрив.

Підстав для закриття провадження в частині позовної вимоги, яка не заявлялася, не була підставою й не утворювала (не становила) предмет позову, у суду не було, оскільки відсутність певного юридично значимого фактора чи явища у виді певної позовної вимоги не тягне ухвалення судового рішення з оцінкою підставності та законності цієї вимоги.

За правилами статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.

З огляду на це апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статями 243, 266, 315, 317, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 липня 2019 року скасувати в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 26 квітня 2018 року № 548/ко-18 про надання рекомендації Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Київського апеляційного адміністративного суду.

У решті рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Князєв

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді: Н. О. Антонюк Н. П. Лященко

С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко

В. В. Британчук В. В. Пророк

Ю. Л. Власов Л. І. Рогач

Д. А. Гудима О. М. Ситнік

Ж. М. Єленіна О. С. Ткачук

О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич

О. Р. Кібенко О. Г. Яновська

Л. М. Лобойко