Справа № 754/7459/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/7459/19 Суддя першої інстанції: Клочко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Миколаївській області капрала поліції Хіміча Сергія Сергійовича на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Миколаївській області капрала поліції Хіміча Сергія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Миколаївській області капрала поліції Хіміча Сергія Сергійовича, в якому просив: визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ДП 18 № 053292 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позов обґрунтовано тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 053292 від 05 травня 2019 року, є незаконною та підлягає скасуванню, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року адміністративний позов - задоволено.

Скасовано постанову ДП 18 № 053292 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною другою ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі - 425 грн., закрито провадження по справі.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно відеозапису зі службового відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі поліцейського, водій автомобіля Peugeot 2008 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався автодорогою Н-24 «Благовіщенське-Вознесенськ-Миколаїв» 203 км, яка має дві смуги для руху в одному напрямку у лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, розворот при вільній правій смузі, чим порушив вимоги п. 11.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, відеозаписом відеореєстратору зі службового автомобіля «Хіміч-Красовський» також зафіксовано розташування транспортного засобу під керуванням правопорушника в крайній лівій смузі для руху транспортних засобів.

Втім, на думку апелянта, вказані відеозаписи судом першої інстанції досліджено не було та не надано їм відповідної правової оцінки.

Зважаючи на викладені обставини, оскаржувана постанова, винесена правомірно та скасуванню не підлягає.

Згідно п. 3 частини першої ст. 311 КАС України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 травня 2019 року поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Миколаївській області капралом поліції Хімічем С.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 № 053292, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 5).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувало те, що 05 травня 2019 року близько 05 год. 36 хв. позивач, під час керування автомобілем «Peugeot» 2008 д.н.з. НОМЕР_1 , на а/д Н-29 Миколаїв-Благовіщенськ в районі 203 км рухався по крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч в той час коли правій і іншій смузі були не зайняті, чим порушив вимоги п. 11.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить відомостей про час і місце вчинення адміністративного правопорушення, та у ній не зазначено, які саме вимоги Правил дорожнього руху України порушено позивачем, що не відповідає вимогам до змісту постанови, встановленим ст. 283 КУпАП, відтак наявні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

У силу вимог п. 11 частини першої ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з приписами ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема, частиною другою ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до КУпАП, Закону України «Про Національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція № 1395).

Згідно п. 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою ст. 121, ст.ст. 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою ст. 122, частиною першою ст. 123, ст. 124-1, ст.ст. 125, 126, частинами першою, другою і третьою ст. 127, ст.ст. 128, 129, ст. 132-1, частинами шостою і одинадцятою ст. 133-1, частинами першою, другою і третьою ст. 140, частинами шостою, сьомою ст. 152-1 КУпАП.

Вказані норми чинного законодавства спростовують доводи ОСОБА_1 , викладені в позовній заяві щодо протиправного винесення оскаржуваної постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складання відповідного протоколу.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п. 11.2 Правил дорожнього руху, на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Пунктом 11.5 Правил дорожнього руху визначено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до частини другої ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, що 05 травня 2019 року близько 05 год. 36 хв. позивач, під час керування автомобілем «Peugeot» 2008 д.н.з. НОМЕР_1 , на а/д Н-29 Миколаїв-Благовіщенськ в районі 203 км рухався по крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч в той час коли правій і іншій смузі були не зайняті, чим порушив вимоги п. 11.5 Правил дорожнього руху України.

Тобто, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугувало те, що останній рухався по крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч в той час коли правій і іншій смузі були не зайняті, за що передбачена відповідальність, визначена у частині другій ст. 122 КУпАП.

Як зазначає апелянт, за своїм змістом оскаржувана постанова повністю відповідає змісту ст. 283 КУпАП, та відеозапис відеореєстратора зі службового автомобіля встановлює наявність адміністративного правопорушення та винність позивача у його вчиненні.

У відповідності до п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів).

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

При цьому, згідно з ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У даному випадку, для підтвердження порушення позивачем пункту 11.5 Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, надав до суду першої інстанції відеозапис зі службового автомобіля та відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського (а.с. 26).

Однак, вказаним відеозаписам судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні жодної оцінки надано не було.

Так, з наявного в матеріалах справи DVD-диску з відеозаписом «Хіміч-Красовський» вбачається, що зафіксований на ньому автомобіль позивача рухався лівою смугою автошляху.

На вказаному записі відтворено, що права смуга є вільною, будь-яких перешкод для руху автомобіля позивача не встановлено.

Обставини щодо руху автомобіля позивача у крайній лівій полосі не заперечуються самим ОСОБА_1 відповідно до пояснень від 05.05.2019, наданих під час складання оскаржуваної постанови (а.с. 22).

Крім того, зміст самої постанови свідчить про те, позивач не відмовився від її підпису, про що свідчить відповідна відмітка.

Суд критично ставиться до посилань позивача у вказаних поясненнях від 05.05.2019 про те, що останній готувався до маневру заздалегідь та стан дороги був у незадовільному стані у правій крайній полосі, так як дотримання Правил дорожнього руху є обов`язком водія та не створення під час руху автомобіля перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не позбавляє водія обов`язку неухильно їх дотримуватись.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 13.03.2019 року в справі № 214/7100/16-а, яка у силу вимог частини п`ятої ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При цьому, під час складання оскаржуваної постанови відповідачем було роз`яснено ОСОБА_1 його права, як особи яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, що також підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Отже, доведеність факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, передбачає настання адміністративної відповідальності за частиною другою ст. 122 КУпАП.

У той же час, скасовуючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 053292 не містить відомостей про час і місце вчинення адміністративного правопорушення, та у ній не зазначено, які саме вимоги Правил дорожнього руху України порушено позивачем, що не відповідає вимогам до змісту постанови, встановленим ст. 283 КУпАП.

Так, у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту оригіналу постанови серії ДП 18 № 053292 від 05.05.2019 вбачається, що вона містить відомості про час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а саме: 05 травня 2019 року, а/д Н-29 Миколаїв-Благовіщенськ в районі 203 км.

Також, у ній зафіксовано факт порушення позивачем п. 11.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною другою ст. 122 КУпАП.

З огляду на викладені обставини, такі висновки суду є помилковими та не ґрунтуються на об`єктивному дослідженні доказів, наявних у матеріалах справи.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить висновку щодо доведеності відповідачем, згідно частини другої ст. 77 КАС України, порушення ОСОБА_1 п. 11.5 ПДР України і наявності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою ст. 122 КУпАП, тому дії поліцейського під час складання постанови серії ДП 18 № 053292 від 05.05.2019 є правомірними та така постанова не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права, тому воно підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Миколаївській області капрала поліції Хіміча Сергія Сергійовича - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Миколаївській області капрала поліції Хіміча Сергія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук