Справа № 640/14842/19
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

секретарі - Казюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Академія патрульної поліції" про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної установи "Академія патрульної поліції", в якому, з урахуванням заяви про збільшення предмету позову, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи "Академія патрульної поліції" від 02 липня 2019 року № 295 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності";

- зобов`язати Державну установу "Академія патрульної поліції" нарахувати та сплатити частину заробітної плати, яку стягнуто з нього у період з квітня по липень 2019 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи "Академія патрульної поліції" від 11 квітня 2019 року № 151 "Про призначення службового розслідування з метою встановлення причин та обставин можливого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни під час занять із стройового вишколу та службової дисципліни у навчальних групах ПП-71, ПП-72, ПП-73 в частині відсторонення позивача від виконання службових обов`язків;

- зобов`язати Державну установу "Академія патрульної поліції" нарахувати та сплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме: з 01 серпня 2019 року по день фактичного розрахунку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що у період відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків виплата премій чинним законодавством не передбачена. Зауважив, що позивачем не надано доказів на підтвердження подання ним рапортів про ознайомлення з матеріалами службового розслідування. Наголосив, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що методи викладання позивача не узгоджуються з визначеними Посадовою інструкцією викладача Державної установи «Академія патрульної поліції» повноваженнями та Правилами етичної поведінки поліцейських.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами службового розслідування. Підкреслює, що наявні в матеріалах службового розслідування пояснення слухачів Академії надані під тиском з боку її керівництва. Звертає увагу на те, що відзив на позовну заяву було подано поза межами встановленого судом першої інстанції строку.

Крім того, у поясненнях по справі позивач зауважив, що у матеріалах справи відсутні будь-які аудіо записи, про які зазначено у висновку службового розслідування. Наголошує на наданій безпосереднім керівником начальником циклу професійної підготовки капітаном поліції Чернобровенко В.В. характеристиці, яка, на думку позивача, свідчить про його сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна установа «Академія патрульної поліції» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обгрунтовує тим, що у разі задоволення запиту на публічну інформацію її підготовка передбачає виготовлення копій документів більше як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Наголошує, що суд першої інстанції повністю виконав процесуального закону та вірно застосував норми матеріального права.

Крім того, разом із апеляційною скаргою позивач подав до суду клопотання про витребування доказів, від якого відмовився під час судового засідання зазначивши, що всі вказані в клопотанні докази наявні в матеріалах справи, та заяву про виклик свідків.

Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у задоволенні заяви про виклик свідків відмовлено, оскільки ОСОБА_1 не доведено які саме відомості та обставини можуть підтвердити згадані ним свідки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 проходив службу на посаді викладача Державної установи "Академія патрульної поліції".

Відповідно до наказу Державної установи "Академія патрульної поліції" від 11 квітня 2019 року № 151 призначено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин можливого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни під час занять із стройового вишколу та службової дисципліни у навчальних групах ПП-71, ПП-72, ПП-73; утворено дисциплінарну комісію; на період проведення службового розслідування відсторонено ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків (а.с. 42-43).

Наказом Державної установи "Академія патрульної поліції" від 07 травня 2019 року № 196 продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного наказом начальника Державної установи "Академія патрульної поліції" від 11 квітня 2019 року № 151, на 30 календарних днів від 10 травня 2019.

За результатами проведеного службового розслідування Дисциплінарною комісією складено висновок, затверджений 01 липня 2019 року начальником Академії, яким зафіксовано вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні частини четвертої статті 7 Закону України "Про Національну поліцію"; пункту 3 частини третьої статті 1, пункту 6 частини третьої статті 1, пункту 7 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпунктів 1, 2, 3, 6, 8, 10 пункту 1 розділу ІІ, підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, підпунктів 5.2.2, 5.2.7 розділу V Правил, підпункту 14 пункту 1 розділу ІІ посадової інструкції викладача Академії (а.с. 46-67).

Наказом Державної установи "Академія патрульної поліції" від 02 липня 2019 року № 295 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні частини четвертої статті 7 Закону України "Про Національну поліцію"; пункту 3 частини третьої статті 1, пункту 6 частини третьої статті 1, пункту 7 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпунктів 1, 2, 3, 6, 8, 10 пункту 1 розділу ІІ, підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, підпунктів 5.2.2, 5.2.7 розділу V Правил, підпункту 14 пункту 1 розділу ІІ посадової інструкції викладача Академії, викладача Державної установи "Академія патрульної поліції" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 відповідно до пункту 4 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту попереджено про неповну службову відповідність (а.с. 69).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз частини четвертої статті 7 Закону України "Про Національну поліцію"; пункту 3 частини третьої статті 1, пункту 6 частини третьої статті 1, пункту 7 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпунктів 1, 2, 3, 6, 8, 10 пункту 1 розділу ІІ, підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, підпунктів 5.2.2, 5.2.7 розділу V Правил, підпункту 14 пункту 1 розділу ІІ посадової інструкції викладача Академії, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Державної установи "Академія патрульної поліції" від 02 липня 2019 року № 295 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пунктами 1-3 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон N 580-VIII)визначено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно з частинами 1, 2 статті 19 Закону N 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15 березня 2018 року N 2337-VIII

При цьому, за визначенням частин першої та другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Пунктами 1, 3, 6, 7, 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Згідно з частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

У силу приписів статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Аналіз зазначених вище положень чинного законодавства свідчить, що притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності можливе за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

Відповідно до частин другої, третьої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Щодо доводів позивача про те, що за час проведення службового розслідування останній був позбавлений премії, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом відповідача від 11 квітня 2019 року № 151 позивача було відсторонено від виконання службових обов`язків.

За змістом частин першої, другої статті 17 Дисциплінарного статуту відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку.

Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року N 260 за поліцейським, відстороненим від виконання службових обов`язків (посади) у зв`язку з проведенням щодо нього службового розслідування в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України, прийняттям відповідною місцевою радою резолюції недовіри, здійсненням щодо нього кримінального провадження, зберігаються всі види грошового забезпечення, які були йому встановлені до відсторонення, крім премії.

Поліцейський вважається відстороненим від виконання службових обов`язків з дати видання відповідного наказу до дня видання наказу про допуск до виконання службових обов`язків за займаною посадою.

Рішення про відсторонення поліцейського від посади можуть приймати начальники, яким надано право прийняття на службу або призначення на посаду, шляхом видання письмового наказу.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачеві грошового забезпечення без призначення премії у період проведення службового розслідування діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Доводи апелянта про позбавлення відповідачем його права на ознайомлення з матеріалами службового розслідування судом апеляційної інстанції оцінюються критично з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 17 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

При цьому, як було вірно підкреслено судом першої інстанції, матеріали службового розслідування не містять рапортів про ознайомлення з матеріалами службового розслідування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення факту дотримання чи недотримання Державною установою «Академія патрульної поліції» приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації» оцінці судом апеляційної інстанції не підлягає, оскільки не є предметом даного спору про визнання протиправними та скасування наказів відповідача і зобов`язання останнього вчинити дії щодо виплати позивачу частини заробітної плати та середнього заробітку.

Приписами статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частин сьомої, восьмої указаної статті Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

З аналізу наявного в матеріалах справи висновку службового розслідування вбачається, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 під час занять з навчальної пари "Стройовий вишкіл та службова дисципліна" у навчальних групах ПП-71, ПП-72 та ПП-73 Державної установи «Академія патрульної поліції» систематично допускав використання ненормативної лексики, жаргонізмів, сексистських висловлювань відносно жінок, виявляв зневажливе ставлення до гідності слухачів Академії, використовував покарання до слухачів Академії, які не передбачені чинним законодавством України, не дотримався плану-конспекту першого заняття, (вид заняття - лекційне), в результаті чого не було досягнуто мети заняття, та найважливіше - своїми негативними діями створив у свідомості новоприбулих слухачів первинної професійної підготовки негативні образи працівника Академії, а також поліцейських та осіб керівного складу підрозділів Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Зазначені вище висновки службового розслідування підтверджуються наявними в матеріалах справи поясненнями слухачів Академії (т. 1 а.с. 121-132), актом прослуховування аудіозапису (т. 1 а.с. 70-114).

Твердження апелянта про те, що під час проведення службового розслідування слухачі навчальних груп, в яких викладав ОСОБА_1 , надавали пояснення під тиском керівництва Державної установи «Академія патрульної поліції», колегією суддів оцінюється критично, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Посилання позивача на відсутність в матеріалах справи аудіозапису, який би підтверджував вживання ним нецензурної лексики, та висновку експерта щодо ідентифікації голосу позивача на такому аудіозаписі є, на переконання суду апеляційної інстанції, передчасним з огляду на те, що відповідачем разом з відзивом на позов було надано суду акти прослуховування аудіозапису навчальної пари № 1 зі слухачами навчальної групи ПП-71 та навчальної пари № 3 зі слухачами навчальної групи ПП-72, які було складено Начальником відділення кадрового забезпечення підполковником поліції ОСОБА_4, Начальником курсу стройового відділення капітаном поліції ОСОБА_3, Начальником відділення організації роботи старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5, Старшим інспектором відділення організації роботи старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6. При цьому, зі змісту згаданих актів вбачається, що у ході проведення службового розслідування було здійснено прослуховування аудіозаписів з телефонів слухачів навчальних груп, в яких викладав позивач.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що ОСОБА_1 допускав використання ненормативної лексики, жаргонізмів, сексистських висловлювань відносно жінок, виявляв зневажливе ставлення до гідності слухачів Академії, використовував покарання до слухачів Академії, які не передбачені чинним законодавством України, не дотримався плану-конспекту першого заняття, (вид заняття - лекційне), в результаті чого не було досягнуто мети заняття, та найважливіше - своїми негативними діями створив у свідомості новоприбулих слухачів первинної професійної підготовки негативні образи працівника Академії, а також поліцейських та осіб керівного складу підрозділів Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

Поряд з викладеним судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу ІІ Посадової інструкції викладача Державної установи "Академія патрульної поліції", затвердженої наказом Державної установи Державної установи "Академія патрульної поліції" від 30 грудня 2017 року № 35, викладач має право забезпечувати високий рівень викладацької діяльності, стан дисципліни на заняттях (т. 1 а.с. 165-166).

Пунктом 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року N 1179, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за N 1576/29706, передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Наведені норми покладають обов`язок на поліцейських постійно дотримуватись норм професійної етики.

При цьому, встановлені під час службового розслідування дії позивача не відповідають зазначеним вище вимогам Посадової інструкції викладача та Правилам етичної поведінки поліцейських.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що наказ Державної установи «Академія патрульної поліції» від 02 липня 2019 року № 295 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» є правомірним та скасуванню не підлягає.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов

Повний текст постанови складено «02» грудня 2019 року.