Справа № 460/538/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2019 року м. Рівне №460/538/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники Довгалюк І.Л., Свінтозельська Є.В.,

відповідача: представник Корень О.М.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до Малого підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Олісма" про застосування арешту коштів на рахунках платника податків,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року до Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - позивач) до Малого підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Олісма" (далі відповідач, МП ТОВ «Олісма») про застосування арешту коштів на банківських рахунках відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25 січня 2019 року Головним управлінням ДФС у Рівненській області виданий наказ за № 278 «Про проведення позапланової перевірки МП ТОВ «Олісма», », за змістом якого головному державному ревізору-інспектору відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту Головного управління ДФС у Рівненській області Козяр Інні Миколаївні доручено провести позапланову виїзну документальну перевірку відповідача з 31 січня 2019 року тривалістю 5 робочих днів. З метою виконання вказаного вище наказу, на підставі направлення на перевірку від 28 січня 2019 року за № 211/17-00-17-02 ОСОБА_1 31 січня 2019 року здійснено вихід за фактичною адресою відповідача: 33000, Рівненська обл., м. Рівне, АДРЕСА_1 Ольги, 5, офіс АДРЕСА_2 . Посадовій особі відповідача, юрисконсульту ОСОБА_2 , під розписку вручена копія наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 25 січня 2019 року № 278, а також пред`явлено довідку Головного управління ДФС у Рівненській області від 10 грудня 2018 року за № 10032/10/17-00-04-116 про приналежність ОСОБА_1 до посадових осіб ДФС та направлення на перевірку від 28 січня 2019 року за № 211/17-00-17-02. Проте, ОСОБА_2 у направленні на перевірку від 28 січня 2019 року за № 211/17-00-17-02 напис про його пред`явлення та отримання копії наказу про проведення перевірки не вчинив. Натомість, ОСОБА_2 вчинив запис про ознайомлення з направленням на перевірку та відмову в допуску до її проведення у зв`язку з недотриманням вимог статті 81 Податкового кодексу України щодо пред`явлення перевіряючим службового посвідчення. З огляду на вказане, 31 січня 2019 року ОСОБА_1 були складені акт відмови посадових осіб МП ТОВ «Олісма» розписатися у направленні на перевірку за № 48/17-00-14-02/13977624, акт відмови платника податків у допуску до проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ «Олісма» за № 49/17-00-14-02/13977624, а також акт відмови від акта відмови у допуску до проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ «Олісма» за № 50/17-00-14-02/13977624. Позивач вказує, що відмова відповідача від проведення позапланової виїзної документальної перевірки є законною підставою для застосування арешту коштів на його рахунках у банківських установах, який в силу приписів податкового законодавства здійснюється виключно на підставі відповідного рішення суду. З наведених підстав, позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Свої заперечення, з урахуванням письмових пояснень від 29 листопада 2019 року, відповідач обґрунтовує тим, що він правомірно відмовив у допуску посадової особи позивача до проведення перевірки, оскільки перевіряючим не було пред`явлене службове посвідчення як того вимагають приписи статті 81 Податкового кодексу України. Крім того, відповідач зауважив, що згідно з частиною четвертою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. Таким чином, на думку відповідача, з огляду на правовий зміст та аналіз наведених вище норм права у їх взаємному зв`язку можна дійти висновку про те, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення контролюючого органу до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть його вимог, але і перелік підстав (умов), з наявністю яких законодавець пов`язує правову можливість для задоволення таких вимог. В даному випадку, як стверджує відповідач, такими правовими підставами (умовами) є саме наявність податкового боргу у платника податків, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. В той же час, для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти платника податків, що знаходяться в банку, з підстав не допуску перевіряючого (-чих) до перевірки не є передбаченою правовою підставою, визначеною положеннями чинного податкового законодавства, для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах. Більше того, відповідач зауважує, що адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України накладається за рішенням керівника органу державної податкової служби, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена та підтверджена судом. Як відомо відповідачу, Головне управління ДФС у Рівненській області зверталося до Рівненського окружного адміністративного суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна МП ТОВ «ОЛІСМА», однак ухвалою суду від 4 лютого 2019 року у справі № 460/226/19 така заява була повернута заявнику разом з доданими до неї документами. Відповідач вказує, що станом на дату подання ним відзиву відсутнє рішення суду, яким би була підтверджена обґрунтованість адміністративного арешту майна МП ТОВ «ОЛІСМА». Одночасно, відповідач звернув увагу на те, що 19 листопада 2019 року ним на адресу відповідача направлена заява, за змістом якої він повідомив, що при наявності законних підстав для проведення перевірки згідно з наказом Головного управління ДФС у Рівненській області від 25 січня 2019 року № 278, товариство не буде перешкоджати у її проведенні. З огляду на вказане, відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Позивач відповідь на відзив до суду не подавав.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

11 березня 2019 року позовна заява надійшла до суду.

15 березня 2019 року ухвалою суду позовна заява залишалася без руху.

28 березня 2019 року до суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

2 квітня 2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16 квітня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

6 травня 2019 року на електронну поштову скриньку суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 460/221/19.

Того ж дня, ухвалою суду вказане вище клопотання позивача задоволено та зупинено провадження у справі.

27 серпня 2019 року позивач подав до суду клопотання про поновлення провадження у справі.

6 вересня 2019 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача про поновлення провадження у справі, поновлено провадження в адміністративній справі № 460/538/19 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21 жовтня 2019 року.

21 жовтня 2019 року ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судовий розгляд справи по суті відкладено на 6 листопада 2019 року.

6 листопада 2019 року ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судовий розгляд справи по суті відкладено на 11 листопада 2019 року.

11 листопада 2019 року представниками сторін до суду поданні клопотання про відкладення судового розгляду справи.

Того ж дня, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судовий розгляд справи по суті відкладено на 2 грудня 2019 року.

2 грудня 2019 року в судовому засіданні представники позивача заяви клопотання про заміну сторони правонаступником.

Того ж дня, в судовому засіданні судом проголошено скорочену ухвалу, якою задоволено клопотання позивача про заміну сторони правонаступником та замінено позивача Головне управління ДФС у Рівненській області, на правонаступника Головне управління ДПС у Рівненській області.

Представники позивача в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, наведених у відзиві та письмових поясненнях, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

25 січня 2019 року начальником Головного управління ДФС у Рівненській області прийнятий наказ № 278 «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ «Олісма», », згідно з пунктом 1 якого наказано провести позапланову виїзну документальну перевірку відповідача з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків по зовнішньоекономічному контракту від 25 березня 2018 року № 25-03/18 за період з 25 березня по 31 грудня 2018 року, з 31 січня 2019 року тривалістю 5 робочих днів. Відповідно до пункту 2 вказаного наказу, проведення перевірки доручене головному державному ревізору-інспектору відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту Головного управління ДФС у Рівненській області Козяр Інні Миколаївні (а.с. 8).

28 січня 2019 року Головним управлінням ДФС у Рівненській області Козяр І.М. видане направлення на перевірку за № 211/17-00-17-02, згідно з яким останню уповноважено здійснювати позапланову виїзну документальну перевірку відповідача з 31 січня 2019 року тривалістю 5 робочих днів (а.с. 9).

31 січня 2019 року ОСОБА_1 складений акт за № 48/17-00-17-02/13977624 про відмову посадових осіб МП ТОВ «Олісма» () розписатися у направленні на перевірку, яким засвідчується факт відмови юрисконсульта МП ТОВ «Олісма» Назарука Юрія Олександровича, який діяв на підставі довіреності від 18 лютого 2016 року № 47/1, розписатися у направленні на перевірку від 28 січня 2019 року № 211/17-00-14-02 (а.с.14).

Також, 31 січня 2019 року ОСОБА_1 складений акт №49/17-00-14-02/13977624 про відмову платника податків у допуску до проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ «Олісма» (). За змістом вказаного акта, юрисконсульту відповідача ОСОБА_2 були пред`явлені Довідка від 10 грудня 2018 року за № 10032/10/17-00-04-116, видана начальником Головного управління ДФС у Рівненській області на виконання наказу ДФС України від 23 жовтня 2014 року № 207 «Про службові посвідчення працівників органів Державної фіскальної служби» разом з паспортом ОСОБА_1 , копія наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 25 січня 2019 року № 278 «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ «Олісма», » та направлення на проведення перевірки від 28 січня 2019 року № 211/17-00-14-02. Також, в акті вказано про те, що ОСОБА_2 отримав копію наказу від 25 січня 2019 року № 278 та на другому примірнику наказу вчинив запис про його отримання 31 січня 2019 року. При цьому, в направленні на перевірку, запис про його пред`явлення та отримання копії наказу про проведення перевірки ОСОБА_2 не вчинив. Також, в акті зазначено про те, що юрисконсульт підприємства повідомив про відмову платника податків у допуску до перевірки з підстав не пред`явлення перевіряючим службового посвідчення, про що ОСОБА_2 вчинено запис в направленні на перевірку від 28 січня 2019 року № 211/17-00-14-02. Як наслідок, в акті зазначено, що у зв`язку з вище викладеними обставинами, провести позапланову виїзну документальну перевірку МП ТОВ «Олісма» на підставі наказу від 25 січня 2019 року № 278 було неможливо (а.с. 10-11).

Крім того, того ж дня головним державним ревізором - інспектором відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту Головного управління ДФС у Рівненській області Козяр І.М. складений акт № 50/17-00-17-02/13977624 про відмову платника податків від акта відмови у допуску до проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ «Олісма» (), згідно з яким юрисконсульт відповідача ОСОБА_2 відмовився від підписання та отримання «Акта відмови у допуску до проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ «Олісма» ()» від 31 січня 2019 року за № 49/17-00-14-02/13977624 (а.с. 13).

За наведених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір по суті та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючим органом визначені статтею 94 ПК України.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

У пункті 94.2 вказаної статті ПК України передбачені обставини, за наявності яких може бути застосовано адміністративний арешт майна, в тому числі, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби (94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України).

Згідно з абзацом другим підпункту 94.6.2 пункту 94.2 статті 94 ПК України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Отже, застосування адміністративного арешту майна платника податків на підставі підпункту 94.6.2 пункту 94.2 статті 94 ПК України можливе за умови відмови платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Згідно з пунктом 78.5 статті 78 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Отже, якщо платник податків вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, то він має захищати свої права, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

Тобто, відсутність законних підстав для проведення перевірки нівелює наслідки для платника податку, передбачені підпунктом 94.6.2 пункту 94.2 статті 94 ПК України, у разі відмови у допуску посадових осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки.

Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 лютого 2019 року в справі № 820/2455/18 (касаційне провадження № К/9901/68653/18).

Відповідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що МП ТОВ «Олісма» звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 25 січня 2019 року № 278 «Про проведення позапланової перевірки МП ТОВ «Олісма», ».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 2 травня 2019 року в справі № 460/221/19, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року, в задоволенні вказаного вище позову МП ТОВ «Олісма» відмовлено повністю. Вказане рішення набрало законної сили після його перегляду судом апеляційної інстанції, тобто 10 липня 2019 року.

За приписами частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд констатує наявність в Головного управління ДФС у Рівненській області законних підстав для проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ «Олісма», призначеної згідно з наказом від 25 січня 2019 року № 278, що підтверджується рішенням суду в адміністративній справі № 460/221/19, яке набрало законної сили.

Щодо твердження відповідача про правомірність його відмови у допуску посадової особи контролюючого органу до проведення перевірки з огляду на порушення перевіряючим вимог статті 81 ПК України, яке виразилося у непред`явленні службового посвідчення, то суд зазначає таке.

Судом встановлено, що головним державним ревізором інспектором відділу перевірки фінансових операцій управління аудиту Головного управління ДФС у Рівненській області Козяр І.М. під час виходу для проведення перевірки 31 січня 2019 року службове посвідчення посадовим особам МП ТОВ «Олісма» не пред`являлось.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується та не заперечується учасниками справи, що під час виходу на фактичну адресу відповідача юрисконсульту підприємства Назаруку Ю.О. інспектором були пред`явлені Довідка від 10 грудня 2018 року № 10032/10/17-00-04-116, видану начальником Головного управління ДФС у Рівненській області на виконання наказу ДФС України від 23 жовтня 2014 року № 207 «Про службові посвідчення працівників органів Державної фіскальної служби» разом з паспортом громадянина України ОСОБА_1 , а також копія наказу від 25 січня 2019 року № 278 «Про проведення позапланової перевірки МП ТОВ «Олісма», » та направлення на проведення перевірки від 28 січня 2019 року № 211/17-00-14-02.

Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 23 жовтня 2014 року № 207 "Про службові посвідчення працівників органів Державної фіскальної служби", до отримання посвідчень, зразки яких затверджені цим наказом, дозволено начальникам головних управлінь, митниць, Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, ДПІ (СДПІ), спеціалізованих департаментів та органів, що утворені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 311, видавати працівникам довідки про їх приналежність до посадових осіб органів ДФС, які використовувати виключно з паспортом громадянина України.

Враховуючи, що пред`явлення інспектором ОСОБА_1 довідки про її приналежність до посадових осіб органів ДФС за формою, визначеною вказаним вище наказом, разом з паспортом при виході на фактичну адресу відповідача для проведення перевірки підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, тому суд вважає безпідставними та необґрунтованими посилання відповідача на порушення позивачем вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Щодо покликання відповідача на те, що обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків МП ТОВ «Олісма», застосованого на підставі рішення начальника Головного управління ДФС у Рівненській області від 1 лютого 2019 року № 1217/10/17-00-14-02-09, не підтверджена судом, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо застосування арешту коштів на рахунках відповідача, оскільки такий арешт є складовою загального арешту майна, то суд враховує наступне.

Положення норм чинного податкового законодавства свідчить на користь того, що законодавцем розрізненні правові поняття щодо арешту майна платника податків та арешту коштів, що знаходяться в банківських установах, які обслуговують платника податків.

Не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об`єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій пов`язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В зв`язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.

Непідтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у судовому порядку не обмежує право податкового органу на звернення до суду про застосування арешту коштів на рахунках відповідача, але за умови наявності відповідних підстав, визначених ПК України. Аналіз норм ПК України, що наведені вище по тексту рішення, дає підстави для висновку про те, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про застосування арешту майна платника податків та, відповідно, підтвердження обґрунтованості застосування такого арешту судовим рішенням.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 27 серпня 2019 року в справі № 520/11050/18 (адміністративне провадження № К/9901/15416/19) та від 30 серпня 2019 року в справі № 813/906/18 (адміністративне провадження № К/9901/64089/18).

Крім того, доводи відповідача в частині відсутності у нього податкового боргу, з наявністю якого положення підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України пов`язують право контролюючого органу на звернення до суду з позовом щодо накладення арешту на кошти, суд оцінює критично з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 ПК України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті.

Додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 названого Кодексу, саме і визначені підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого пунктом 94.2 статті 94 ПК України (сформульованого як вичерпний), не може розглядатися як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 ПК України не заперечують за змістом одна одну та регулюють різні правовідносини, оскільки норми пункту 94.2 ПК України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків, натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України регулює інше коло відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Також, судом відхиляється як необґрунтоване посилання відповідача на лист від 19 листопада 2019 року за № 282/1, яким він повідомив позивачу, що при наявності законних підстав для проведення перевірки згідно з наказом Головного управління ДФС у Рівненській області від 25 січня 2019 року № 278, підприємство не буде перешкоджати у її проведенні, оскільки направлення такого листа жодним чином не спростовує безпідставність відмови останнього у допуску до проведення перевірки 31 січня 2019 року.

Більше того, суд звертає увагу на те, що за змістом статті 78 ПК України, платник податків наділений правом на подання до контролюючого органу заяви про проведення щодо нього документальної позапланової перевірки, а не заяви щодо не вчинення заходів, які перешкоджатимуть її проведенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що контролюючий орган довів обґрунтованість свого висновку про наявність підстав про застосування арешту коштів на банківських рахунках МП ТОВ «Олісма», у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України, - відсутні.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Застосувати арешт коштів, які перебувають на рахунках, відкритих у банках, що здійснюють обслуговування Малого підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Олісма" (35313, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт. Оржів, вул. Заводська, 10; ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - Головне управління ДПС у Рівненській області (33023, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Відінська, 12; );

2) відповідач - Мале підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю "Олісма" (35313, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт. Оржів, вул. Заводська, 10; ).

Повний текст рішення складений 04 грудня 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.