Справа № 161/11678/19
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/425/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - Кондюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 БУПП у Волинській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Савоніка Павла Миколайовича, Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначив, що 24.06.2019 року, він, керуючи транспортним засобом MARCEDES-Benz E200, рухаючись в м. Луцьку по вул. Шевченка, був зупинений відповідачем. Причиною зупинки, як повідомив працівник поліції, була швидка частота моргання світлового сигналу повороту, після чого останній заявив, що у його автомобілі також не працює стоянкова гальмівна система. В процесі спілкування з поліцейським Савоніком П.М. він пояснив, що перед виїздом транспортними засобом світлові сигнали та гальмівна система були справними, а також заявив про наявну у нього можливість виправити недолік, який на думку поліції є правопорушенням. Надалі, співробітником поліції було вручено йому оскаржувану постанову, яку він вважає безпідставною та необґрунтованою, оскільки інспектор поліції не навів жодних доказів, які б підтверджували його вину у вчиненому порушенні вимог ПДР України. Так, автомобіль MARCEDES-Benz E200, на момент його зупинки працівника поліції, не мав несправності системи гальмівного керування, а також зовнішніх світлових приладів чи інші технічні несправності, з якими, відповідно до вимог ПДР України, експлуатація транспортного засобу забороняється. Враховуючи викладене, просить суд визнати дії поліцейського роти № 1 БУПП у Волинській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Савоніка П.М. щодо винесення відносно нього оскаржуваної постанови неправомірними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 591497 від 24.06.2019 року.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав із зазначених у його позові підстав, просив позов задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, суду пояснила, що після зупинки транспортного засобу MARCEDES-Benz E200 поліцейський Савонік П.М . попросив водія ОСОБА_1 вийти з автомобіля. Коли позивач виконав вимогу працівника поліції, транспортний засіб почав самовільний рух. Надалі, інспектором поліції було встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 має несправність системи гальмівного керування, у зв`язку з чим останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вважає, що дії поліцейського роти № 1 БУПП у Волинській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Савоніка П.М. щодо винесення оскаржуваної постанови такими, які у повній мірні відповідають нормам чинного законодавства, а тому в задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.06.2019 року поліцейським роти № 1 БУПП у Волинській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Савоніком П.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії НК № 591497 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 24.06.2019 року о 09 год. 55 хв. позивач ОСОБА_1 , в м. Луцьку по вул. Шевченка, всупереч вимогам п 31.4.1 «е» ПДР України, керував транспортним засобом MARCEDES-Benz E200, д.н.з. НОМЕР_1 , у якого не замикається важіль (рукоятка) стоянкової гальмівної системи в робочому положенні, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с. 5).

Відповідно до п 31.4.1 «е» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей гальмівної системи, а саме: не замикається важіль (рукоятка) стоянкової гальмівної системи в робочому положенні.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, не визнавав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вищевказані норми адміністративно судочинства визначають обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки позивач проти вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП заперечував, що не узгоджується з діями відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, останній зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка поліцейський роти № 1 БУПП у Волинській області ДПП молодший лейтенант поліції Савонік П.М. суду пояснив, що він у складі екіпажу патрульної поліції 26.06.2019 року здійснював патрулювання вулицями м. Луцька. Перебуваючи в м. Луцьку по вул. Шевченка, було виявлено автомобіль MARCEDES-Benz E200, сигнал покажчика повороту якого миготів занадто швидко, що стало причиною для його подальшої зупинки. Надалі, водій вказаного транспортного засобу - ОСОБА_1 на його прохання вийшов із транспортного засобу, в свою чергу автомобіль почав самовільний хід. Згодом, було з`ясовано, що ручні гальма транспортного засобу MARCEDES-Benz E200 були несправними. Зазначив, що в момент зазначених подій його нагрудний відео реєстратор з невідомих йому причин не працював.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» (далі - Закон) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з ст. 31 Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Разом з тим, під час розгляду даної справи, стороною відповідача не надано беззаперечних доказів порушення позивачем вимог ПДР України, а відтак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КАС України.

Зокрема, стороною відповідача не додано до постанови жодних доказів (фотоматеріалів, відеоматеріалів чи пояснень свідків), які свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

При цьому, пояснення поліцейського роти № 1 БУПП у Волинській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Савоніка П.М., суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 26.04.2018 року в справі №338/1/17 прийшов до висновку, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Враховуючи відсутність будь-яких інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, суд не приймає до уваги показання поліцейського Савоніка П.М .

Також суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Застосування адміністративного у вигляді штрафу працівник може винести лише на підставі доказів, зокрема фото-, відео фіксації, пояснення свідків. Для належного доведення правопорушень працівники поліції наділені повноваженнями щодо відео фіксації, фото фіксації, а також залучення свідків таких порушень.

Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення.

Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем п 31.4.1 «е» ПДР України, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірністі прийнятої ним постанови.

До аналогічного висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 23.10.2019 по справі № 357/10134/17.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» увагу судів звернуто на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 БУПП у Волинській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Савоніка П.М., УПП у Волинській області ДПП про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення підлягають до задоволення, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. ст. 122, 251, 280, 286, 287 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 121, 205, 241-246, 286 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 БУПП у Волинській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Савоніка Павла Миколайовича, Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії НК № 591497, винесену 24 червня 2019 року поліцейським роти № 1 БУПП у Волинській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Савоніком Павлом Миколайовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 04 грудня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська