Справа № 171/939/19
Суддя: Хоруженко Н. В.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 171/939/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м.Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючої судді Хоруженко Н.В. за участю секретаря судового засідання Харченко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача Кудлюк Олександр Іванович до поліцейського СРПП 2 Нікопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Маханько Владислава Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2019 року представник позивача звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконним рішення суб`єкта владних повноважень та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 149408 від 26.05.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, як незаконну.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03.06.2019 року адміністративний позов прийнятий до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до складеної відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №149408 від 26.05.2019 року, ОСОБА_1 26.05.2019 року о 06 год. 00 хв. в м.Нікополь по вул.Г.Чорнобиля, 77, керував автомобілем з напівпричепом у якого відсутні передбачені конструкцією бризковики, чим порушив пункт 31,4.7 (е) Правил дорожнього руху, тобто позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, внаслідок чого був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в сумі 340 грн. (а.с.7).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Суд зазначає, що до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водіями при керуванні транспортним засобом, при порушенні обов`язкових норм КУпАП чи інших правил.

Обов`язок доказування правомірності винесення оскаржуваного рішення покладається на суб`єкта владних повноважень, чого Інспектором та Департаментом патрульної поліції не здійснено.

Тобто, фактично відсутні будь-які докази які б вказували на вчинення позивачем правопорушення зазначеного у постанові серії ДПО18 №149408 від 26.05.2019 року.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням субєкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим відповідач зазначеного обовязку не виконав.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Оскільки, будь - які сумніви з приводу наявності вини позивача відсутні, а наявні у справі докази, а саме постанова не дає підстав вважати про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП, а тому в цій частині позов підлягає до задоволення.

Позовні вимоги про визнання незаконним рішення відповідача не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд не повноважний вирішувати даного виду питань.

Крім того, представником позивача заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат на користь позивача, в яких слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Кудлюком О.І. було укладено договір про надання правової допомоги адвокатом від 29.05.2019 № 2019а/3, відповідно до умов якого до обовязків адвоката входить, серед іншого, представляти інтереси клієнта в судах по справам та позовам, вказаних в додатку до договору. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката, позивачем надані: зазначений договір про надання правової допомоги передній розрахунок послуг на надання правової допомоги. Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано суду актів прийому-передачі виконаних робіт, що є підтвердженням обсягу виконаних робіт саме у цій справі, а представником позивача не надано суду платіжних доручень (квитанцій) на підтвердження сплати наданих послуг щодо здійснення представництва в суді.

Виходячи з наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки долучені до матеріалів справи документи не можуть слугувати належними та допустимими доказами для підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у справі.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,159,241,242,244 - 246,250,262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача Кудлюк Олександр Іванович до поліцейського СРПП 2 Нікопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Маханько Владислава Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №149408 винесену 26.05.2019 року поліцейським СРПП 2 Нікопольського ВП сержантом поліції Маханько Владиславом Олеговичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень - скасувати.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Н. В. Хоруженко