Справа № 200/11056/19-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 р. Справа№200/11056/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації

про визнання протиправної відмови в призначенні допомоги при народженні дитини, зобов`язання призначити допомогу при народженні дитини

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про визнання протиправною відмову в наданні державної допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , зобов`язання призначити допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 .

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в неї в місті Донецьку народилася дитина - ОСОБА_2 . Народження дитини було встановлено судовим рішенням, тому Одеським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано народження та видано відповідне свідоцтво від 25.11.2016 року.

Позивач разом з дочкою з 25.05.2017 року знаходилася на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації згідно довідок ВПО від 25.05.2016 року.

Позивач в липні 2019 року звернулася до відповідача з заявою для призначення допомоги при народженні дитини, проте отримала лист-повідомлення від 05.08.2019 року про відмову у призначенні допомоги при народжені дитини з посиланням на звернення за призначенням допомоги через 12 місяців після народження дитини. Будь-яких рішень відповідача позивач не отримувала.

З зазначених підстав вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні соціальних виплат незаконними та такими, що порушують її конституційні права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 03 грудня 2019 року.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідачем надано письмовий відзив від 17.09.2019 року (а.с. 33-34). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 28.01.2019 року звернулася до управління з приводу призначення допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Рішенням від 19.02.2019 року позивачу було призначено соціальну допомогу сім`ям з дітьми та станом на сьогоднішній день позивач отримує допомогу на дітей одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

З заявою про призначення допомоги при народженні дитини позивач не зверталася. Лише 15.07.2019 року з метою продовження виплат на наступні 6 місяців позивач звернулася із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Проте, таку допомогу не було призначено у зв`язку з пропуском 12 місячного строку звернення після народження дитини, про що 05.08.2019 року було прийнято рішення.

Наголошує, що дії управління не суперечать чинному законодавству, тому просив відмовити в позові ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 8). Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8 зв.бік).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 у позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьку народилася донька ОСОБА_2 (а.с. 10).

Згідно довідок від 23.05.2017 року № 1438-52182, № 1438-52181 позивача та її доньку взято на облік як внутрішньо переміщених осіб у смт. Донське Волноваського району Донецької області (а.с. 9,11).

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 28.01.2019 року позивач вперше звернулася до УСЗН Волноваської районної державної адміністрації з заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (а.с. 40-41).

Рішенням від 19.02.2019 року позивачу було призначено соціальну допомогу на дітей одиноким матерям та сім`ям з дітьми (а.с. 39).

15.07.2019 року з метою продовження виплат на наступні 6 місяців позивач звернулася із заявою № 2306/3 про призначення також допомоги при народженні дитини (а.с. 35-36).

Проте, таку допомогу не було призначено у зв`язку з пропуском 12 місячного строку звернення після народження дитини, про що 05.08.2019 року було прийнято рішення (а.с. 37).

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо відмови у призначенні допомоги при народженні дитини, суд виходить з наступного.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», громадяни України, в сім`ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до частини сьомої та дев`ятої статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Умови призначення і виплати державної допомоги та перелік документів, необхідних для її призначення, визначено цим Законом та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Так, відповідно пункту 13 Порядку №1751 допомога при народженні дитини, яка народилась після 08 квітня 2011 року, надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму,- на другу дитину і т.д. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, з заявою про призначення різних видів соціальної державної допомоги позивач вперше звернулася 28.01.2019 року до УСЗН, надавши до неї повний перелік необхідних документів. Відповідачем було призначено позивачу допомогу на дітей одиноким матерям та малозабезпеченим сім`ям.

Суд наголошує, що позивач і його дитина є громадянами України, тобто, мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини. Відповідно до правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Позивач має право на отримання державної допомоги при народженні дитини. Реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не може позбавляти її права на отримання допомоги при народженні дитини.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Крім того, позивачем заявлений позов в інтересах малолітньої дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради Української РСР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги при народженні дитини є безперечним на забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання протиправною відмови в наданні державної допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , зобов`язання призначити допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 . При цьому, позивач не просить скасувати рішення про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини від 05.08.2019 року, тому суд на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України вважає за доцільне для повного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини від 05.08.2019 року.

Інших рішень сторонами до матеріалів справи не надано.

Відтак, після скасування судом рішення від 05.08.2019 року відповідач повинен повторно розглянути заяву позивача від 15.07.2019 року № 2306/3 про призначення допомоги при народженні дитини з урахуванням правової позиції суду, викладеної у даному рішенні.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_2 ; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки від 23.05.2017р. № 1438-52182 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (місцезнаходження згідно даний з ЄДР: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Гагаріна, буд. 36, ) про визнання протиправної відмови в призначенні допомоги при народженні дитини, зобов`язання призначити допомогу при народженні дитини - задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації у призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 .

Скасувати рішення управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини від 05.08.2019 року.

Зобов`язати управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 за заявою від 15.07.2019 року № 2306/3 відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Стягнути з управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 03 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова