Справа № 185/8223/19
Суддя: Врона А. О.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/8223/19
Провадження № 2-а/185/116/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Врона А.О., за участю секретаря судового засідання Чернишової К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області сержанта поліції Поповича Василя Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області сержанта поліції Поповича Василя Івановича, в якому просить суд визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції, поліцейського роти ТОР УПП в Закарпатській області, сержанта поліції Попова В.І., щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 18.08.2019 року серія ЕАВ №1431492, постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ № 1431492 від 18.08.2019 року скасувати, закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення у відношенні до позивача у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 серпня 2019 близько 10 годин 40 хвилин на трасі Київ-ЧОП М06, інспектором патрульної поліції, поліцейським роти ТОР УПП в Закарпатській області, сержантом поліції Поповим В.І. було зупинено автомобіль з державним реєстраційним номером АА0560КТ під керуванням позивача. На вимогу працівника поліції, позивач надав всі необхідні документи. На питання стосовно повідомлення причини зупинки та перевірки документів, поліцейський повідомив, що ніби-то було порушено правила дорожнього руху, а саме «перевищено швидкість». Вказане заперечив, адже по-перше, керував автомобілем на ділянці траси міжнародного значення та не перевищував швидкість. По- друге, біля місця зупинки транспортного засобу відсутній відповідний знак, який обмежує швидкість. По-трете, прилад для вимірювання швидкості TrueCAM LTI, який використовувався поліцейськими не був встановлений на штатив чи зафіксований стаціонарно будь-яким чином. В свою чергу, до моменту зупинки, бачив, як працівник поліції рухався назустріч автомобілю, яким керував позивач, що вірогідно призвело до похибки в вимірювання швидкості.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, відзив на адміністративну позовну заяву не надав.

Дослідивши докази в справі, суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду встановлено, що стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАВ № 1431492 від 18 серпня 2019 року про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно зазначеної постанови, 18 серпня 2019 року о 10:42 годині у с.Неліпино М-06 745 км водій рухався зі швидкістю 74 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TrueCAM LTI 20/20 TC000618, чим порушив п. 12.4 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності, накладено штраф в розмірі 255 грн.

Пунктом 12.4 ПДР встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім наданої позивачем копії постанови серії ЕАВ №1431492 від 18 серпня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, інших доказів, які вказували б на вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суду не надано.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем не надано доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Адміністративна відповідальність може наставати за порушення встановленого режиму швидкості в населених пунктах (п.12.4 ПДР України).

Матеріали справи не містять доказів щодо перевищення транспортним засобом під керуванням позивача встановленого обмеження швидкості руху.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, тому суд прийшов до висновку, що постанова є не законною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КпАП України, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

З урахуванням вимог статті 139 КАС України суд приходить до висновку про необхідність компенсувати судові витрати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області сержанта поліції Поповича Василя Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження задовольнити у повному обсязі.

Постанову серії ЕАВ № 1431492 від 18 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк (286 КАС), з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 295 КАС України.

Суддя А. О. Врона