Справа № 461/7221/19
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12593/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Бруновської Н.В., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання - Луців І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційною скаргою Львівської митниці ДФС на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Стрельбицький В.В., м. Львів) у справі № 461/7221/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. №1340/20900/19 від 27.08.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.481 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. №1340/20900/19 від 27.08.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.481 МК України та накладення адміністративного стягнення в розмірі 17000,00 гривень.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.481 МК України направлено на новий розгляд до Львівської митниці ДФС.

У решті позовних вимог відмовлено.

Судові витрати по справі віднесено за рахунок держави.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем Львівською митницею ДФС подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. №1340/20900/19 від 27.08.2019 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.481 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Керівником ТзОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал» ОСОБА_1 перевищено строк тимчасового вивезення товарів з митної території України більше ніж на десять діб, тобто не заявлено зазначений товар до митного режиму «реімпорт» чи інший митний режим, що допускається Митним кодексом України та не подано заяву щодо продовження строку тимчасового вивезення товарів у встановлений термін, тобто до 31.01.2019 року.

Розгляд справи проведено у відсутності позивача, що про свідчить відмітка в оскаржуваній постанові.

З оскаржуваної постанови видно, що розгляд справи про порушення митних правил було призначено на 13.08.2019 року о 10:00, про що повідомлено ОСОБА_1 листом від 26.07.2019 року.

13.08.2019 року на розгляд справи прибув представник ОСОБА_1 адвокат Вербенко П.О. та йому було вручено наручно повідомлення про перенесення розгляду справи на 27.08.2019 року. В оскаржуваній постанові відсутні будь-які відомості про причини відкладення розгляду справи.

Згідно із ч. 1ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 489 Митного Кодексу України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту даної статті випливає, що у постанові повинно бути обґрунтовано і вмотивовано юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, правильним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Згідно ст.498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених упункті 3 статті 461цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право давати письмові пояснення по суті скоєного правопорушення, брати участь у дослідженні обставин справи, заявляти клопотання, вразі відмови від пояснень або підписання протоколу про це робиться запис посадової особи, яка склала протокол.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Як передбачено п. «а» ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому, особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу пред`явленого їй обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені Законом, зокрема КУпАП.

Взявши до уваги вказані вище норми, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що органом уповноваженим на розгляд справи позивача було проігноровано вищевказані вимоги закону та повторно розглянуто справу у його відсутності, що в свою чергу позбавило позивача права на захист під час розгляду його справи, права надати під час розгляду справи пояснення з приводу складеного протоколу про порушення митних правил та надати з цього приводу відповідні докази.

Відповідно до ч. 1ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2ст. 77 КАС України).

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. 271, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2019 року у справі № 461/7221/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська