Справа № 1.380.2019.001885
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9884/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дій, -

суддя в 1-й інстанції - Костецький Н. В.,

час ухвалення рішення - 05.08.2019 року, 12:25 год,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 12.08.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ФОП ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Львівської митниці ДФС, у якому (з врахуванням заяви про уточнення предмету позову) просила визнати протиправними дії Львівської митниці ДФС щодо застосування до неї орієнтування, оформленого службовою запискою № 22933/13-70-20/10/13 від 06 листопада 2018 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 віднесено до осіб, за допомогою яких можуть бути вчинені порушення законодавства України з питань державної митної справи.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що наявність самого факту орієнтування щодо позивача не свідчить про порушення його права під час здійснення посадовими особами митниці митного контролю та митного оформлення товарів. Жодного конкретного випадку, яким було б підтверджено, що за результатами відпрацювання орієнтування, діями посадових осіб митниці під час виконання обов`язків було допущено порушення законодавства або ж такі дії чи бездіяльність допущені всупереч чинного законодавства у позові не зазначено, доказів до суду не надано. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача (апелянта) - Рибак Н. Я . у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача - Подоляк Б. Р. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції. Просить апеляційну скарг залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та є представником митного брокера на підставі кваліфікаційного посвідчення №000436/00/209, що також стверджується витягом з ЄДПОУ.

Згідно з доповідною запискою заступника начальника Львівської митниці ДФС від 06 листопада 2018 року № 22933/13-70-20/10/13 на підставі проведеного аналізу інформації в Єдиній автоматизованій інформаційній системі та автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор" встановлено ймовірність переміщення товарів, транспортних засобів з порушенням митного законодавства при здійсненні поставок ФОП ОСОБА_1 .

За результатами баз даних ЄАІС та АСМО "Інспектор" виявлено недостовірне декларування товарів цим суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності із заниженням митної вартості; таким чином, до модуля "Орієнтування" автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор" щодо суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності ФОП ОСОБА_1 внесено локальне орієнтування.

Позивач звернулася до Львівської митниці ДФС з листом від 14 листопада 2018 року №1/18 щодо надання інформації про причини, які стали підставою для відповідного орієнтування.

Львівська митниця ДФС листом №9588/10/13-70-20/38 від 29 листопада 2018 року повідомила позивача про неможливість надання відповідної інформації, в зв`язку з тим, що така інформація призначена виключно для використання посадовими особами митниці під час здійснення ними митного контролю товарів, транспортних засобів та не підлягає розголошенню.

На підставі доповідної записки від 22 березня 2019 року №1219/10/13-70-20/27 заступник начальника Львівської митниці ДФС зняв з орієнтування суб`єкта ЗЕД ФОП ОСОБА_1 шляхом проставляння кінцевої дати орієнтування - 22 березня 2019 року; підстава - порушень за час дії орієнтування з 06 листопада 2018 року не виявлено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження підстав внесення до модуля "Орієнтування" ФОП ОСОБА_1 , зокрема, доказів щодо підтвердження ймовірності переміщення товарів, транспортних засобів з порушенням митного законодавства при здійсненні поставок позивачем та доказів щодо виявлено недостовірного декларування товарів із заниженням митної вартості. Таким чином, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість застосування до ФОП ОСОБА_1 орієнтування, оформленого службовою запискою № 22933/13-70-20/10/13 від 06 листопада 2018 року, відповідно до якого позивача віднесено до осіб, за допомогою яких можуть бути вчинені порушення законодавства України з питань державної митної справи, що вказує на протиправність таких дій.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Ч.1, 4 ст.337 МК України передбачають, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст.335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч.1 ст.361 МК України управління ризиками - це робота органів доходів і зборів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Ч.2 ст.361 МК України передбачає, що органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Відповідно до ч.3 ст.361 МК України цілями застосування системи управління ризиками є: 1) запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи; 2) забезпечення більш ефективного використання наявних у органів доходів і зборів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); 3) забезпечення в межах повноважень органів доходів і зборів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів; 4) прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Згідно з ч.1 ст.362 МК України аналіз ризику - це систематичне використання органами доходів і зборів наявної у них інформації для визначення обставин та умов виникнення ризиків, їх ідентифікації і оцінки ймовірних наслідків недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Ч.2 ст.362 МК України передбачає, що до об`єктів аналізу ризику належать: 1) характеристики товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України; 2) характер зовнішньоекономічної операції; 3) характеристика суб`єктів, що беруть участь у зовнішньоекономічній операції.

Відповідно до ч.1 ст.363 МК України діяльність органів доходів і зборів з оцінки та управління ризиками полягає у виконанні таких завдань: 1) формування інформаційної бази даних системи управління ризиками органів доходів і зборів; 2) аналіз, виявлення та оцінка ризиків, у тому числі з використанням інформаційних технологій, що включають систематичне: а) виявлення умов і факторів, що впливають на виникнення ризиків; б) визначення областей ризику; в) визначення критеріїв із заданими наперед параметрами, використання яких дає можливість здійснювати вибір об`єкта контролю, що становить ризик (індикаторів ризику); г) здійснення оцінки імовірності виникнення ризиків та можливої шкоди у разі їх проявлення; 3) розроблення і реалізація практичних заходів з управління ризиками з урахуванням: а) результатів аналізу та оцінки ризиків; б) результатів аналізу необхідних ресурсів та очікуваних результатів реалізації запланованих заходів; 4) аналіз результатів та коригування вжитих заходів з управління ризиками, що включає: а) здійснення контролю за практичною реалізацією заходів; б) збір, оброблення та аналіз інформації про результати вжитих заходів з метою їх коригування та вдосконалення системи управління ризиками.

Відповідно до ч.2 ст.363 МК України порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Автоматизована система управління ризиками, що застосовується органами доходів і зборів, є складовою частиною єдиної автоматизованої інформаційної системи органів доходів і зборів. Автоматизована система управління ризиками функціонує на центральному рівні та передбачає застосування випадкового відбору. Автоматизована система управління ризиками забезпечує визначення однакового обсягу та форм митного контролю товарів, транспортних засобів комерційного призначення незалежно від того, якому органу доходів і зборів подано митну декларацію (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до цього Кодексу), для здійснення митних формальностей. У разі якщо посадовою особою органу доходів і зборів за результатами застосування системи управління ризиками прийнято рішення про необхідність проведення певної митної формальності щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, інформація про прийняття такого рішення невідкладно вноситься такою посадовою особою до автоматизованої системи управління ризиками (ч.3 ст. 363 МК України).

Відповідно до ч.2 ст.363 МК України, пп.5 п.4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, з метою забезпечення вибірковості митного контролю шляхом застосування системи управління ризиками, з метою забезпечення вибірковості митного контролю шляхом застосування системи управління ризиками, поліпшення ефективності роботи Державної фіскальної служби України під час митного контролю та/або митного оформлення за рахунок застосування методів управління ризиками, у тому числі аналізу ризиків із використанням інформаційних технологій наказом Міністерства фінансів України від 31 липня 2015 року № 684 затверджено Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю (далі - Порядок №684).

Цей Порядок розроблено з метою забезпечення вибірковості митного контролю шляхом застосування системи управління ризиками, поліпшення ефективності роботи Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) під час митного контролю та митного оформлення за рахунок застосування методів управління ризиками, у тому числі аналізу ризиків із використанням інформаційних технологій.

Вказаний Порядок встановлює єдиний підхід до здійснення органами ДФС (їх структурними підрозділами) аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю.

Відповідно до п.3 розділу І Порядку № 684 орієнтування - це інформація про осіб та/або транспортні засоби, за допомогою яких можуть бути вчинені порушення законодавства України з питань державної митної справи, а також інформація про товари, що можуть бути об`єктом правопорушення, яка створена органами ДФС (їх структурними підрозділами) самостійно за результатами здійснення аналітичної роботи або отримана органами ДФС (їх структурними підрозділами).

Згідно з п.1, 2 розділу III Порядку № 684 орієнтування як один з інструментів розробки і реалізації заходів з управління ризиками використовується для невідкладного інформування митниць про осіб та/або транспортні засоби, за допомогою яких можуть бути вчинені порушення законодавства України з питань державної митної справи, про товари, які можуть бути об`єктом правопорушення, та про застосування форм контролю для виявлення, запобігання та припинення таких порушень.

Джерелом інформації щодо орієнтувань є відомості, отримані органом доходів і зборів (його структурним підрозділом) від інших органів доходів і зборів (їх структурних підрозділів), правоохоронних органів, інших органів державної влади, міжнародних організацій, митних та інших уповноважених органів іноземних держав, власні аналітичні напрацювання та інші джерела.

З метою удосконалення організації оперативного інформування митниць Державної фіскальної служби України про можливі факти протиправного переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України наказом Державної фіскальної служби України від 20 квітня 2017 року №282 затверджено Порядок внесення інформації про можливі порушення законодавства з питань державної митної справи до модуля "Орієнтування" автоматизованої системи митного оформлення (далі - АСМО) "Інспектор-2006" (далі - Порядок № 282).

П.1.2 Порядку № 282 передбачає, що орієнтування - інформація про осіб та/або транспортний засоби, документи, за допомогою яких можуть бути вчинені порушення законодавства України з питань державної митної справи, інформація про товар, що можуть бути об`єктом правопорушення, яка створена органами ДФС (їх структурними підрозділами) самостійно за результатами здійснення аналітичної роботи або отримана органами ДФС (їх структурними підрозділами) (далі - інформація), яка у встановлено порядку внесена до модуля "Орієнтування" автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор".

Відповідно до п.1.3 Порядку № 282 підставами для внесення Інформації до модуля "Орієнтування" можуть бути: отримана в установленому порядку інформація правоохоронних органів, інших органів державної влади, міжнародних організацій, митних та інших уповноважених органів іноземних держав; обґрунтовані результати проведеного органами ДФС (їх структурними підрозділами) аналізу.

Згідно з п.2.1 Порядку № 282 інформування митниць щодо можливих порушень законодавства України з питань державної митної справи здійснюється: структурними підрозділами ДФС (окрім Департаменту організації протидії митним правопорушенням) відповідно до функціональних повноважень шляхом направлення Інформації до Департаменту організації і протидії митним правопорушенням електронними каналами зв`язку із і використанням системи "Управління документами"; Департаментом організації протидії митним правопорушенням шляхом внесення Інформації до модуля "Орієнтування" або шляхом направлення Інформації до митниці (тільки для внесення відповідною митницею локальних орієнтувань); митницею шляхом внесення Інформації до модуля "Орієнтування".

П.2.7 Порядку № 282 передбачає, що термін дії орієнтування у модулі "Орієнтування" визначається з урахуванням Інформації, а також розумних часових рамок вжиття заходів щодо посилення митного контролю, під час прийняття рішення про внесення Інформації до модуля "Орієнтування" відповідно до пунктів 1.6 та 1.7 цього Порядку. Термін дії орієнтування у модулі "Орієнтування" не може перевищуй - 3-х років.

Відповідно до п.3.1 Порядку № 282 з метою забезпечення постійного контролю за дотриманням порядку внесення Інформації до модуля "Орієнтування", встановлення необхідності коригування, в тому числі зняття з контролю, орієнтувань, посадові особи підрозділів протидії митним правопорушенням митниць не рідше, ніж раз на 16 місяців здійснюють моніторинг внесених до модуля "Орієнтування" орієнтувань.

З системного аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку про те, що відображена у вказаних системах інформація використовується митним органом виключно для власних функціональних потреб та має на меті проведення аналізу з метою виявлення та оцінки ймовірності недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімалізацію ймовірності недотримання вимог законодавства України.

Таким чином, внесення до модуля "Орієнтування" автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор" локального орієнтування щодо суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності ФОП ОСОБА_1 , отриманої за результатами власних аналітичних напрацювань, є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду, тобто негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб`єктів владних повноважень.

При цьому, відсутність порушення суб`єктивних прав особи, навіть у разі, коли рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень містять ознаки протиправності, унеможливлює досягнення завдань адміністративного судочинства.

У спірних правовідносинах безпосереднє викладення відповідачем суб`єктивного оціночного судження щодо наявності з боку позивача порушень митного законодавства є правом контролюючого органу, внаслідок чого відсутні порушені права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Дії відповідача щодо внесення до модуля "Орієнтування" автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор" локального орієнтування щодо суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є лише службовою діяльністю працівників митного органу щодо виконання своїх службових обов`язків з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів.

Вказані дії самі по собі не створюють для ФОП ОСОБА_1 жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення її прав та не породжують для позивача обов`язкових юридичних наслідків, оскільки наявність самого факту орієнтування щодо позивача не свідчить про порушення її права під час здійснення посадовими особами митниці митного контролю та митного оформлення товарів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що така інформація призначена виключно для використання посадовими особами митниці під час здійснення ними митного контролю товарів, транспортних засобів та не підлягає розголошенню, що спростовує покликання позивача на те, що наявність цієї інформації негативно впливає на договірні відносини з іншими суб`єктами господарювання, оскільки доступ до такої інформації є виключно обмежений.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) .

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст. 242, 243, 246, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.001885 скасувати, та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 02 грудня 2019 року.