Справа № 136/1909/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 136/1909/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кривенко Д.Т.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

04 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського УПП у Вінницькій області капрала поліції Ткаченка Вадима Олександровича на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2019 року (повний текст якого складено у м. Липовці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП у Вінницькій області капрала поліції Ткаченка Вадима Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського УПП у Вінницькій області капрала поліції Ткаченка Вадима Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані тим, що винесена постанова є незаконною, оскільки при її складанні було грубо порушено норми чинного законодавства України та його права. На думку позивача, посадовою особою суб`єкта владних повноважень не було надано жодних належних та допустимих доказів його вини у вчиненні пред`явленого йому правопорушення, розгляд справи було проведено у спрощеному порядку шляхом констатації факту його винуватості та винесення оскаржуваного рішення, чим порушено його законні права, передбачені ст.268 КУпАП, не забезпечено право на захист.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №1599225 від 08.10.2019 винесену поліцейським Управління патрульної поліції у Вінницькій області капралом поліції Ткаченком Вадимом Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень, а провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень і наявні у нього відеозаписи підтверджують ту обставину, що позивач здійснив перевищення швидкості на 38 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 08.10.2019 капралом поліції УПП у Вінницькій області Ткаченком В.О. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 1599225, відповідно до якої, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що 08.10.2019 о 10:29 год. на а/д М-12 376 км Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Clio державний номерний знак НОМЕР_1 в населеному пункті с. Якушинці, позначеному дорожнім знаком 5.45., перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 38 км/год. та рухався із швидкістю 88 км/год. Вказане правопорушення було зафіксовано приладом Трукам0005421, чим порушено п.12.4. ПДР.

Позивач, не погодившись із даною постановою, звернувся до суду для її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ухвали суду від 18.10.2019 витребовувались матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, у якій було винесено оскаржувану постанову. Факт отримання вищевказаної ухвали суду підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте на адресу суду запитувані матеріали не направлено, про поважність причин не повідомлено. Таким чином, відповідач не надав суду жодних доказів, у тому числі запису з нагрудної камери поліцейського або запису з відеореєстратора, фотокопії із приладу, яким фіксувалось правопорушення, тощо, які б підтверджували обставини, викладені в постанові та не навів жодних заперечень проти позову (не надав відзиву) на пропозицію суду згідно ухвали від 18.10.2019. Відтак, відповідачем як посадовою особою суб`єкта владних повноважень не доведено правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Згідно з п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови, колегія суддів зважає на наступне.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 18.10.2019 відкрито провадження у справі та витребувано у відповідача матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП. Також встановлено строк подання таких документів - до дати судового розгляду.

Копію вищевказаної ухвали суду першої інстанції відповідач отримав 25.10.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, до винесення оскаржуваного судового рішення, відповідач не надав жодних доказів, у тому числі запису з нагрудної камери поліцейського або запису з відеореєстратора, фотокопії із приладу, яким фіксувалось правопорушення, тощо, які підтверджували б обставини викладені в постанові та не навів жодних заперечень проти позову (не надав відзиву), а також не виконав вимоги ухвали суду від 18.10.2019 та не надав матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача у справі.

На переконання колегії суддів, зазначена поведінка відповідача цілком обґрунтовано розцінена судом першої інстанції як не доведення правомірності прийнятого відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Між тим, до апеляційної скарги відповідачем було додано відеозапис з приладу TruCAM серійний номер №ТС000542 та відповідний фотознімок, які, на переконання апелянта, підтверджують правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Так, апелянт посилається на те, що копію ухвали про відкриття провадження ним отримано лише 28.10.2019, тобто в день розгляду справи, що позбавило його можливості надати вищевказані докази.

Колегія суддів вважає необґрунтованими вказані доводи апелянта, оскільки копію ухвали Липовецького районного суду Вінницької області від 18.10.2019 ним отримано саме 25.10.2019, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 10,11).

Посилання ж в апеляційній скарзі на супровідний лист суду першої інстанції про направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі, на якому проставлено вхідний штамп з датою 28.10.2019 (а.с. 37), колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначений доказ створений безпосередньо відповідачем та прямо суперечить відомостям, проставленим у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Таким чином, в порушення вимог ч. 4 ст. 308 КАС України відповідачем не доведено неможливості подання відеозапису з приладу TruCAM серійний номер №ТС000542 та відповідного фотознімку до суду першої інстанції, а тому зазначені докази не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу поліцейського УПП у Вінницькій області капрала поліції Ткаченка Вадима Олександровича залишити без задоволення, а рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 грудня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.