Справа № 400/1731/19
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 р. № 400/1731/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, розглянув адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЛАДАМ - ЮГ", вул. Рюміна, 16 (а/с 113, м. Миколаїв, 54017), м. Миколаїв, 54029

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв, 54001

треті особи:Миколаївської митниці ДФС, вул. Московська,57-а, м.Миколаїв, 54017

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.05.2019 р. № 1, № 1,
ТОВ «Владам-Юг» ( далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, за результатами проведення перевірки та винесення оскаржуваного рішення відповідачем на свою користь здійснено помилкове тлумачення норм матеріального права, а отже прийняте рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі, з огляду на те, що податкове повідомлення рішення прийняте в рамках чинного законодавства.

Ухвалою суду від 11 червня 2019 року провадження по справі відкрито та призначеного розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 10 липня 2019 року справу переведено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10 липня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Миколаївську митницю ДФС, та явку представників сторін визнано обов`язковою.

Відповідно до ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд здійснив розгляд справи у письмовому проваджені.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд,

ВСТАНОВИВ:

В період з 22.04.2019 року по 26.04.2019 року на підставі наказу від 12.04.2019 року №819, виданого відповідачем, посадовими особами контролюючого органу проведена документальна невиїзна перевірка позивача щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи стосовно правильності класифікації згідно УКТЗЕД товару «насіння для сівби, кавун» під час митного оформлення товарів.

За результати перевірки було складено Акт від 10.05.2019 року №614/14-29-14-11/24790656.

Згідно розділу 4 «Висновок» акту перевірки відповідачем встановлені порушення :

-вимог ст. 69 Митного Кодексу України (далі- МК України) , ЗУ «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 р., Правил 1,6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, затверджених ЗУ «Про Митний тариф України» щодо невірної класифікації товарів в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 176689,16 грн.;

-п.187.8 ст. 187, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України (далі ПК України) щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість на суму мита в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму - 35337,83 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2019 р. позивач отримав акт перевірки.

Не погоджуючись з висновками вказаного акту, позивач надав заперечення на Акт перевірки від 10.05.2019 року №614/14-29-14-11/24790656.

28.05.2019 року позивач отримав відповідь щодо результатів розгляду заперечень до акту перевірки 10.05.2019 року №614/14-29-14-11/24790656, відповідно до змісту якої за результатами розгляду заперечень до акту перевірки змін не внесено.

За результатами перевірки відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №1 від 29.05.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на суму 220861,45 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №1 від 29.05.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання на суму 44171,29 грн.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки, вважає прийняте контролюючим органом на підставі акту перевірки податкове повідомлення-рішення №1, №1 від 29.05.2019 року такими, що підлягають скасуванню.

Перевіркою встановлено, що позивач здійснив декларування товару «насіння для сівби, кавун» за кодом згідно УКТ ЗЕД 1209 99 99 00 ( ставка ввізного мита 0%) та за кодом згідно УКТ ЗЕД 1209 91 80 00 (ставка ввізного мита 0%). Митне оформлення зазначеного товару в митному режимі імпорту ІМ « 40» оформлено за МД від 11.02.2019 №UA/504170/2019/002179 , 28.01.2019 №UA/504170/2019/001180, 26.11.2018 № UA/504170/2018/010180, 01.10.2019 UA/504170/2018/008373, 30.08.2018 №UA/504170/2018/007620 , 04.07.2018 № UA/504170/2018/005668, 04.05.2018 №UA/504170/2018/003612, 10.04.2018 № UA/504170/2019/002719, 07.03.2018 № UA/504170/2018/0001846, 24.01.2018 № UA/504170/2018/000546, 17.11.2017 № UA/504170/2017/009799, 19.09.2017 № UA/504170/2017/008025, 16.08.2017 № UA/504170/2017/007056, 10.07.2017 № UA/504170/2017/005897, 04.04.2017 № UA/504170/2017/002887, 07.03.2017 № UA/504170/2017/001956, 03.03.2017 № UA/504170/2017/001857, 27.12.2016 № UA/504170/2016/009801, 08.12.2016 № UA/504170/2016/009092, 18.10.2016 № UA/504170/2016/007705.

У товарній позиції 1209 УКТ ЗЕД класифікуються насіння, плоди та спори для сівби.

Згідно з приміткою 3 до 12 групи УКТ ЗЕД до товарної позиції 1209 включається насіння буряків, трав, декоративних квітів, овочів, лісових і плодових дерев, вики або люпину, призначене для сівби. Однак до цієї товарної позиції не включаються такі продукти, навіть якщо вони призначені для сівби: продукти товарних позицій 1201-1207 або 1211. До групи « » відноситься насіння дині.

Опис товарної позиції 0807 Гармонізованої системи опису та кодування товарів версії 2012 року має такий опис: «Дині, кавуни і папая, свіжі». Поняття «дині» включає в себе, в т.ч. плоди кавуна звичайного, кавуна кормового або цукатного.

З огляду на положення правил ОПІ1 у товарній позиції 1207 класифікуються насіння та плоди інших олійних культур. Насіння дині для сівби класифікується у товарній позиції (ставка ввізного мита - 5%).

Оскільки «насіння дині» віднесено групи 1207, а товарна позиція 0807 включає і дині, і кавуни свіжі , відповідач дійшов висновку, що при декларування товару «насіння для сівби кавун» необхідно застосовувати код товару групи 1207, а не 1209, як зробив позивач.

З аналізу вищенаведеного, суд погоджується з позицією позивача, що поняття "Дині" може і включає в себе "кавуни", але це стосується лише плодів та, відповідно, товарної позиції 0807, про 12 групу (насіння) нічого не зазначено.

Враховуючи зазначене та Пояснення до товарної позиції 1207 віднести насіння кавуну в цю товарну позицію неможливо. До цієї товарної позиції включаються насіння та плоди рослин, використовувані для екстракції харчових та технічних мастил і олій, крім включених у товарні позиції 1201 1206.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Порядок здійснення митних процедур та оформлення, переміщення через митний кордон України товарів, митне регулювання та справляння податків, зборів регулюється Митним Кодексом України, МКУ.

Відповідно до п.21 ст.4 МКУ, митна процедура це зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання. Відповідно до п.23 ст.4 МКУ, митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно п.5 ст.4 МКУ, випуск товарів надання органом доходів і зборів права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети.

Відповідно до п.49 ст.4 МКУ пропуск товарів через митний кордон України це надання органом доходів і зборів відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

Митний контроль (п.24 ст.4 МКУ) це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. У ст.246 МКУ зазначається, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення товару розпочинається з моменту подання відповідному органу доходів і зборів митної декларації та всіх необхідних документів для його проведення, що зазначено в ст.248 МКУ.

Відповідно до п.5 ст.264 МКУ з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.

Відповідно до п.8 ст.264 МКУ з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Пунктом 5 ст.255 МКУ встановлюється, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

У п.8 ст.257 МКУ передбачено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів та заявленої мети переміщення, вносяться визначені даним пунктом відомості, в тому числі код товару згідно УКТ ЗЕД.

Відповідно до п.1, 2 ст. 68 МКУ ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ведення УКТ ЗЕД передбачає:

1) відстеження та облік змін і доповнень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів, пояснень та інших рішень щодо її тлумачення, що приймаються Всесвітньою митною організацією;

2) підготовку пропозицій щодо внесення змін до УКТ ЗЕД;

3) деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру;

4) забезпечення однакового застосування всіма органами доходів і зборів правил класифікації товарів;

5) прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках;

6) розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування;

7) своєчасне ознайомлення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності з рішеннями та інформацією (крім тих, що є конфіденційними) щодо питань класифікації товарів та про застосування УКТ ЗЕД;

8) здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТ ЗЕД.

Відповідно до ч.1, 2 ст.69 МКУ товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Пунктом 4.5. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України № 631 від 21.05.2012 р. (надалі Порядок №631) визначено митні формальності, які повинні бути виконані при здійснення митного оформлення митної декларації, в тому числі перевірка правильності класифікації товарів, що зазначено у пп.4.5.5.

Додатково п.4.7 вищезазначеного Порядку передбачено, що у складних випадках виконання митних формальностей ПМО передає виконання окремої митної формальності за МД до спеціалізованого підрозділу. Після оформлення Запиту, завершення виконання відповідної митної формальності покладається на спеціалізований підрозділ.

30 травня 2012 року Наказом Міністерства фінансів України № 650 було затверджено Порядок роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України (далі Порядок № 650), III розділом якого визначається порядок контролю правильності класифікації товарів і прийняття рішень, порядок взаємодії з підрозділом митного оформлення, митним постом.

Відповідно до п.п.1, 2 Розділу ІІІ Порядку № 650 декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до ст.69 МКУ.

Посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

При електронному декларуванні посадова особа ВМП або ПМО, чи митного поста за допомогою АСМО створює та передає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів, які підтверджують класифікацію товару.

Відповідно до п.п.5, 6 Розділу ІІІ Порядку №650, у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог ст.69 МКУ декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТ ЗЕД. У разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей посадовою особою митного органу здійснюються митні формальності за наявними документами та відомостями з використанням довідкової інформації. При проведенні цих митних формальностей або підтверджується код товару, або надається відмова в митному оформленні та за наявності достатньої інформації виноситься Рішення.

Пунктом 14 розділу ІІІ Порядку № 650 передбачено, що Рішення приймається посадовими особами відділу митних платежів або уповноваженими особами підрозділу митного оформлення чи митного поста на підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для класифікації товару, згідно з Основними правилами інтерпретації УКТ ЗЕД.

З аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що перевірка правильності класифікації та кодування товарів, класифікація товарів в УКТ ЗЕД і прийняття відповідного класифікаційного рішення є обов`язком митниці.

Відповідно до ч.4 ст.69 МК України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Згідно з п.3 ч.3 ст.345 МК України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Правилом 1 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД передбачено, що назви розділів, груп та підгруп наводяться лише для зручності користування. Для юридичних цілей класифікація товарів проводиться виходячи з найменувань товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і якщо такі тексти назв та примітки не вимагають іншого відповідно до таких положень.

Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних під категоріях повинна здійснюватися відповідно до найменувань останніх, а також приміток, що їх стосуються, з урахуванням певних застережень, положень вищезазначених Правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього Правила можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не обумовлено інше (правило 6 ОПІ УКТЗЕД).

Відповідно до Додатку до Закону України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 № 584 до групи 1209 відносяться «Насіння, плоди та спори для сівби», « 120991» - насіння овочевих рослин, « »- інше.

Під час проведення митного оформлення митним органом не приймалось рішення про визначення іншого коду товару відносно товару «насіння кавуна для сівби», який було імпортовано на підставі зазначених в Акті перевірки вантажно-митних декларацій. Під час митного оформлення вказаного товару митним органом було погоджено код товару згідно УКТ ЗЕД, про що свідчать відбитки штампів митниці на вантажно-митних деклараціях.

При переміщенні товару через митний кордон України перевірка правильності класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД, нарахування податків і зборів (обов`язкових платежів) за ВМД проводилась митним органом на підставі заявлених декларантом відомостей про товар. Будь-які зауваження щодо правильності заповнення ВМД стосовно класифікації та кодування товару під час митного оформлення були відсутні, документи, які були подані платником податків для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД у митного органу сумнівів не викликали, додаткові документи не витребовувались, що дає підстави вважати вірним оформлення митних декларацій, визначення кодів УКТ ЗЕД товарів та сплати всіх необхідних митних платежів.

Позивач надав суду лист ДФС від 04.07.2017, який надавався за зверненням Насіннєвої асоціації України, в якому зазначено, що насіння кавуна, що використовується для сівби згідно УКТ ЗЕД класифікується у товарній підкатегорії 12099 99 99 00.

Суд не погоджується з позицією відповідача, оскільки позивач декларував саме насіння для сівби» та відповідно до Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД класифікація товарів проводиться з найменування товарної позиції, тому позивач правильно вказав код товару 1209 «Насіння, плоди та спори для сівби», підкатегорія « »- інше. Група 1207 не містить застережень стосовно насіння кавуна, а стосується тільки насіння дині. Посилання відповідача на те, що необхідно застосовувати товарну позицію 0807, яка включає «дині та кавуни свіжі» не приймається судом до уваги, оскільки позивач декларував насіння, а не свіжі кавуни.

Також, як на правомірність донарахування грошових зобов`язань позивачу відповідач посилається на лист Секретаріату Всесвітньої митної організації від 16.07.2018, але самого тексту цього листа відповідач суду не надав, а у листі ДФС від 27.03.2019, який міститься в матеріалах справи, зазначено, що свіжі дині та кавуни розглядаються в товарній позиції 0807 УКТ ЗЕД. Товар «насіння дині для сівби» класифікується в товарній позиції 120770, тому «насіння кавуна для сівби» класифікується в товарній позиції 120770 УКТ ЗЕД на підставі листа ВМО від 16.07.2018.

Позивач не заперечує, що «насіння кавуна для сівби» класифікується в товарній підпозиції 120770 УКТ ЗЕД, але лише з 27.02.2019 року, відповідно до листа ДФС №6580/7/99-99-19-03-01-17 від 27.02.2019 року, але період, за який проводилася документальна перевірка з 18.10.2016 р. по 11.02.2019р., тобто закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності, відповідно після 27.02.2019 року позивач під час декларування товару «насіння для сівби, кавун» заявляє до митного оформлення за кодом згідно УКТ ЗЕД 120770.

Листом секретаріату ВМО№18NL0186-ТТ від 16.07.2018 надано роз`яснення щодо кваліфікації товару «Насіння кавуна для сівби», який відноситься до товарної позиції 120770.

У своїх поясненнях відповідач зазначає, що лист ВНО від 16.07.2018 є обов`язковим для виконання в розумінні міжнародного митного права, але якою нормою це передбачено відповідач суду не вказав. Також не зазначив суду, як лист ВМО від 16.07.2018 може вплинути на правовідносини з декларування товару, які виникли у 2017-квітні 2018, до надання таких роз`яснень ВМО.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням пояснень наданих представниками та аргументів про відсутність в діяльності позивача будь-яких порушень вимог діючого законодавства України з питань державної митної справи в частині правильності класифікації товару «насіння для сівби», та на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України та підлягають поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЛАДАМ-ЮГ" (вул. Рюміна, 16, Миколаїв,54029, ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.05.2019 року №1, №1.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЛАДАМ-ЮГ" (вул. Рюміна, 16, Миколаїв,54029, ) судовий збір у сумі 5233,92 грн., сплачений платіжним дорученням № 252 від 06.06.2019 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя В.С.Брагар