Справа № 200/10852/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 р. Справа№200/10852/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про: визнання дій відповідача протиправними щодо припинення виплати їй пенсії з 1 березня 2016 року; зобов`язання відновити виплату пенсії та сплатити виниклу заборгованість із пенсії з 1 березня 2016 року в повному обсязі по дату винесення рішення.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є пенсіонером, проживає у м. Бахмут Донецької області, має місце постійної реєстрації у м. Горлівка Донецької області, перебуває на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

З січня 2016 року відповідач припинив виплату їй пенсії.

З метою з`ясування причин невиплати заборгованості з пенсії, представник позивача звернувся до відповідача із відповідною заявою, у відповідь на яку Управління не надало обґрунтованої відповіді на яких підставах та з якого часу вперше припинено виплату пенсії позивачу.

Зазначене, на переконання ОСОБА_1 , є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач вважає, що виплату їй пенсії було припинено з підстав, що не передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому пенсія повинна бути їй виплачена за минулий час без обмежень будь-яким строком (а.с. 4-5).

У наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 9 листопада 2017 року.

Згідно п. 8 «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до вищевказаного порядку, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться, зокрема об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України згідно з порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Виплата пенсії ОСОБА_1 з 1 березня 2016 року була призупинена у зв`язку зі звіркою з даними Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради .

Після звернення позивача із заявою про поновлення пенсії з 1 травня 2018 року виплата пенсії була поновлена, а з 1 червня 2018 року повторно зупинена у зв`язку із (за зазначенням відповідача) перерахунком боргу за минулий період згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Повторне відновлення виплати пенсії відбулось з грудня 2018 року (а.с. 19-23).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, цією ж ухвалою відстрочено позивачу сплату судового збору до вирішення справи по суті (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року судом вирішено проводити подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 22 жовтня 2019 року (а.с. 18).

Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи по суті призначено на 20 листопада 2019 року (а.с. 29).

20 листопада 2019 року позивач та її представник до судового засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Одночасно із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутність та у відсутність її представника (а.с. 9).

20 листопада 2019 року представник відповідача до судового засідання не з`явився, про місце, дату та час проведення судового засідання Управління повідомлялось судом належним чином. В матеріалах справи міститься письмовий відзив відповідача, в якому останнім заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника Управління (а.с. 23).

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності позивача, її представника та представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 . Позивач є пенсіонером та має право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах; перебуває на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі електронної пенсійної справи з 9 листопада 2017 року. (а.с. 11-13, 21, 25).

Відповідач, Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, є органом державної влади, суб`єктом владних повноважень згідно приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, який виконує у даних правовідносинах владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством (а.с. 41-43).

Як встановлено судом до 4 грудня 2014 року позивач перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Калінінського району м. Горлівка (а.с. 27).

На підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 4 грудня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман; розпорядженням якого від 5 лютого 2015 року № 95153 їй призначено виплату пенсії (а.с. 27-28).

Відповідно до пояснень відповідача, наведених у відзиві на позов, припинення виплати пенсії з березня 2016 року мало місце після звірки з даними Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (а.с. 31, 19-23).

19 вересня 2017 року позивач звернулась до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про запит її пенсійної справи (а.с. 29).

Відповідно до Розпорядження 162699 від 5 жовтня 2017 року позивач знята з обліку з Управлінням Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман з 1 березня 2016 року (а.с. 33).

На підставі протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 68 від 10 жовтня 2017 року (місце фактичного проживання позивача не підтверджено) у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 36).

23 жовтня 2017 року позивач подала до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України заяву про взяття на її облік (а.с. 34).

9 листопада 2017 року позивач подала до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України заяву про подовження виплати пенсії (а.с. 36).

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2017 року № 821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» було реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком. Відповідно до додатку утворюється Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України шляхом злиття Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області та Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України як юридична особа зареєстроване 31 травня 2018 року, запис про проведення державної реєстрації № 1 005066.

На підставі звернень позивача від 23 жовтня 2017 року (про взяття на облік) та від 9 листопада 2017 року (про подовження виплати пенсії) з 1 травня виплата їй пенсії була поновлена.

З 1 червня 2018 року виплата пенсії ОСОБА_1 повторно призупинена.

Як зазначає відповідач у відзиві, припинення виплати пенсії відбувалось у зв`язку із отриманням інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що особа повернулась до покинутого місця постійного проживання (а.с. 19-23).

Відновлення виплати відбулось з грудня 2018 року.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження прийняття належних рішень з приводу припинення (призупинення) нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсійних виплат.

14 березня 2019 року Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області на адресу представника позивача - Пікуліна Р.М. надіслано лист у відповідь на адвокатський запит останнього стосовно пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , в якому повідомлено про отримання пенсійних виплат позивачкою за травень 2018 року та одночасно роз`яснено, що виплата пенсії ОСОБА_1 не була проведена з 1 червня 2018 року в зв`язку із перерахунком боргу за минулий період.

Також у відповіді зазначено, що виплата заборгованості з пенсії обліковується в органі, що здійснює соціальні виплати, та буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (а.с. 10).

Як встановлено судом на підставі письмових пояснень відповідача, пенсійні виплати ОСОБА_1 за періоди: з 1 березня 2016 року по 30 квітня 2018 року та з 1 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року пенсійні виплати позивачу не нараховувались та не сплачувались (а.с. 25-26).

Зазначене підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою Бахмутсько-Лиманського управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23 вересня 2019 про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 (а.с. 25-26).

Будучи не згодною із невиплатою їй пенсії за спірний період позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1788-ХІІ, Закон України «Про пенсійне забезпечення») пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 1 жовтня 2014 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 8 червня 2016 року, далі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абз. 6 цього пункту.

Як вбачається зі змісту ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення (абз. 7 ч. 1 ст. 12); структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (абз. 14 ч. 1 ст. 12).

Приписами абз. 6 п. 6 Порядку № 509 передбачено внесення запису про недійсність довідки до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у випадку, коли довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи отримана у період до 20 червня 2016 року і при цьому у якій адресою фактичного місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає, та яка підлягає перереєстрації за заявою цієї особи.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, яка набрала чинності 4 березня 2016 року, затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 Порядку № 136 у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постаново визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й «інші випадки, передбачені законом».

За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Під час розгляду справи судом встановлено, що пенсійні виплати ОСОБА_1 за періоди: з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2016 року, за травень 2018 року, з 1 грудня 2018 року по вересень 2019 року нараховувались та виплачувались тому у задоволені вимог в цій частині слід відмовити.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, враховуючи, що відповідачем не доведено існування «інших випадків, передбачених законом», ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для припинення нарахування та виплати пенсії позивачу, відповідно, припинення з 1 березня 2016 року та з 1 червня 2018 року нарахування та виплати їй пенсії є протиправним.

Згідно ч.ч. 2-3 ст. 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду із позовними вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати з січня 2016 року пенсії позивачу, беручи до уваги встановлені судом обставини , суд вважає за для належного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 та:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман (правонаступником якого є відповідач), яка мала місце з 1 березня 2016 року по 30 вересня 2017 року, стосовно не нарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (правонаступником якого є відповідач), яка мала місце з 1 листопада 2017 року по 30 квітня 2018 року, стосовно не нарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яка мала місце у період з 1 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсії.

На підставі приписів ч. 4 ст. 125 КАС України, беручи до уваги висновок суду щодо протиправною бездіяльності відповідача стосовно не нарахування та не виплати позивачу пенсії за встановлений судом період, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію за періоди з 1 березня 2016 року по 30 квітня 2018 року та з 1 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 11 вересня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті, беручи до уваги, що позивачем заявлені позовні вимоги не майнового характеру (визнання дій протиправними), а позовні вимоги зобов`язання відповідача сплатити виниклу заборгованість з пенсії є похідними від вимог про визнання протиправною бездіяльності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 9, 12, 72-77, 94, 139, 205, 242-246, 257-258, 262-263, 293, 295, 297 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман (правонаступником якого є відповідач), яка мала місце з 1 березня 2016 року по 30 вересня 2017 року, стосовно не нарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсії.

Визнати протиправною бездіяльність Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (правонаступником якого є відповідач), яка мала місце з 1 листопада 2017 року по 30 квітня 2018 року, стосовно не нарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсії.

Визнати протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яка мала місце у період з 1 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України (, місце знаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) належну їй пенсію за періоди з 1 березня 2016 року по 30 квітня 2018 року та з 1 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (, місце знаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35 на користь на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - UA6026001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ 22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 20 листопада 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 2 грудня 2019 року.

Суддя Н.П. Волгіна