Справа № 360/4552/19
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року справа №360/4552/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства Лисичанськтепломережа на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року (повний текст складено 31 жовтня 2019 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/4552/19 (суддя І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом Комунального підприємства Лисичанськтепломережа до Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2019 року Комунальне підприємство Лисичанськтепломережа (далі позивач, КП Лисичанськтепломережа) звернулось до суду з позовом до Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі відповідач, Лисичанський МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області) про визнання протиправною та скасування постанови від 17 вересня 2019 року ВП № 60089527, винесеної Лисичанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з КП Лисичанськтепломережа виконавчого збору у розмірі 28212,12 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09 жовтня 2019 року позивачем одержано постанову головного державного виконавця Лисичанського МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області (далі державний виконавець) від 17 вересня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60089527 з примусового виконання постанови від 03 лютого 2007 року № 2713663, виданої Лисичанський МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області про стягнення з КП Лисичанськтепломережа виконавчого збору у розмірі 28212,12 грн, яку винесено державним виконавцем в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 20.11.2006 по справі № 7/570 (3/12) про стягнення з КП Лисичанськтепломережа на користь ТОВ Луганське енергетичне об`єднання заборгованості зі сплати боргу за спожиту активну електричну енергію у розмірі 171884,10 грн, перевищення договірних величин споживання у розмірі 108955,00 грн, державного мита у розмірі 1700,00 грн, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Позивач не погоджується з постановою від 17 вересня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60089527, оскільки КП Лисичанськтепломережа самостійно вживало заходи для погашення боргу за рішенням Господарського суду Луганської області та на час повернення виконавчого документа стягувачу вже самостійно сплатило заборгованість зі сплати боргу за спожиту активну електричну енергію у розмірі 171884,10 грн, перевищення договірних величин споживання у розмірі 45797,68 грн, державне мито у розмірі 1700,00 грн, інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн, що підтверджується актами звірки між КП Лисичанськтепломережа та ТОВ Луганське енергетичне об`єднання станом на 01.12.2013 та 01.10.2015.

У свою чергу, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум та розмір виконавчого збору обраховується лише з розміру фактично стягнутих сум.

Позивач зауважує, що у даному випадку повернення виконавчого документа стягувачу відбулося внаслідок його відкликання, а не фактичного стягнення державним виконавцем, тобто без реального виконання рішення Господарського суду Луганської області.

Оскільки державним виконавцем не вжито заходів, що призвели до фактичного стягнення сум за виконавчим документом, позивач вважає, що у державного виконавця були відсутні законні підстави для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та, як наслідок, постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 360/4552/19 у задоволенні позову відмовлено. Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Відповідачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.10.2019 за № КП Лисичанськтепломережа зареєстровано як юридичну особу, код за , місцезнаходження: 93113, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Тепла, будинок 17 (арк. спр. 29-32).

Постановою державного виконавця від 26 січня 2007 року відкрито виконавче провадження № 2713663 з примусового виконання наказу № 7/570 (3/12), виданого 04 грудня 2006 року Господарським судом Луганської області про стягнення 282121,17 грн з боржника СП Лисичанськтепломережа на користь стягувача ТОВ Луганське енергетичне об`єднання, встановлено строк для добровільного виконання, попереджено, що виконання у примусовому порядку здійснюватиметься зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій (арк. спр. 40).

Державним виконавцем у ВП № 2713663 03 лютого 2007 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 28212,12 грн (арк. спр. 48).

За заявою стягувача про повернення виконавчого документа державним виконавцем у ВП № 2713663 винесено постанову від 26 липня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу, якою наказ № 7/570 (3/12), виданий 04 грудня 2006 року Господарським судом Луганської області про стягнення 282121,17 грн, повернуто стягувачу, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій виведене в окреме виконавче провадження (арк. спр. 46).

Постановою державного виконавця від 17 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60089527 з примусового виконання постанови № 2713663, виданої 03 лютого 2007 року Лисичанський МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області про стягнення з КП Лисичанськтепломережа виконавчого збору у розмірі 28212,12 грн (арк. спр. 7, 47).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, колегія суддів зазначає таке.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України від 21.04.1999 № № 606-XIV Про виконавче провадження (далі Закон № 606-XIV), який був чинним на час відкриття виконавчого провадження № 2713663 та винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону № 606-XIV).

Згідно з частиною другою статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

З 05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII), згідно з яким примусове виконання рішень проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною другою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною першою статті 40 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Аналіз зазначених норм у сукупності надає підстави для висновків, що після зміни правового регулювання відповідно до Закону № 1404-VIII стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення без винесення відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто. При цьому, виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Вищезазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 липня 2019 року у справі № 803/1461/17.

Судом встановлено, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26 липня 2019 року ВП № 2713663 прийнято саме на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII у зв`язку з надходженням заяви ТОВ Луганське енергетичне об`єднання.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом.

17 вересня 2019 року державним виконавцем винесено постанову ВП № 60089527 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 03 лютого 2007 року ВП № 2713663 про стягнення з КП Лисичанськтепломережа виконавчого збору у розмірі 28212,12 грн.

Позивачем суду не надано доказів оскарження постанови про стягнення виконавчого збору ані на час винесення відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження № 60089527, ані на час розгляду та вирішення даної справи.

Тобто, постанова державного виконавця від 03 лютого 2007 року про стягнення виконавчого збору, яка у розумінні Закону № 606-XIV та Закону № 1404-VIII є виконавчим документом, не оскаржена позивачем у визначеному чинним законодавством порядку та не скасована, відповідно, підлягає виконанню з відкриттям виконавчого провадження відповідно до положень статті 26 Закону № 1404-VIII.

Правомірність винесення постанови про виконавче провадження від 03 лютого 2007 року не є предметом доказування у межах розгляду даного спору.

Судом встановлено, що відповідачем вчинено дії, направлені на виконання постанови про стягнення з КП Лисичанськтепломережа виконавчого збору у відповідності до вимог Закону № 1404-VIII. Вчинення аналогічних дій передбачала і попередня редакція Закону України Про виконавче провадження.

Позивачем суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32), зокрема у п.58 рішення у справі Seryavin та інші проти України від 10.02.2010, 4909/04 зазначив, що згідно з його усталеною практикою, що відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (Ruiz Torija проти Іспанії від 09.12.1994, п.29).

Таким чином, зважаючи на все вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова державного виконавця від 17 вересня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60089527 відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Лисичанськтепломережа на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 360/4552/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 360/4552/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко