Справа № 359/9932/19
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/9932/19
Провадження № 2-а/359/246/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

з участю представника позивача - Штіфонова П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України про оскарження рішення про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

24.10.2019 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява щодо оскарження рішення про накладення адміністративного стягнення, з якою звернувся ОСОБА_1 в особі представника -адвоката Штіфонова П.С., та просили суд: - визнати протиправними дії посадових осіб Відділу прикордонної служби « Бориспіль-2» Державної прикордонної служби України, ОКПП «Київ» щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн., шляхом складання постанови про накладення адміністративного стягнення № 005524 від 10.10.2019 ; - скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 005524 від 10.10.2019, яка винесена з порушеннями прав ОСОБА_1 та чинного законодавства, як необґрунтовану та незаконну; - закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення( а.с.1-4).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 10 жовтня 2019 року Начальником 4-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-2» Державної прикордонної служби України,ОКПП «Київ» старшим лейтенантом Сивак Н.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 005524, якою до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП було притягнуто, як зазначено в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 гривень. Зі змісту постанови, ОСОБА_1 10.10.2019 о 10.05 порушив правила перебування на території України, встановлені підпунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, що затверджений постановою КМУ від 15.02.2012 року № 150, а саме у пункті пропуску «Бориспіль» в напрямку «Відліт» терміналу F ДП МА «Бориспіль» під час оформлення пасажирів рейсу № 661 «Київ - Белград», пред`явив на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Угорщини № НОМЕР_1 на своє ім`я з відміткою про реєстрацію на території України від 05.03.2019, виходячи з чого він перебував на території України 220 днів. Позивач вважає, що вказана постанова винесена з порушенням прав позивача та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Зазначив, що ОСОБА_1 також має громадянство Угорщини. 05.03.2019 ОСОБА_1 в`їхав на територію України, використавши паспорт громадянина Угорщини № НОМЕР_1 ( 08.06.2013-08.06.2023) та в цей же день був затриманий та взятий під варту на підставі Ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 11.09.2018 року у справі № 757/44478/18-к. 07.03.2019 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва було постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого про застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою було встановлено до 30.04.2019. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23.04.2019 у справі № 367/3194/19, строк тримання під вартою не було продовжено та було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та було зобов`язано цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 б, без дозволу суду та прокурора. У подальшому строк тримання під домашнім арештом неодноразово продовжувався ухвалами суду від 19.06.2019 та від 31.07.2019 та тривав до 28.09.2019 включно. Також зазначають, що з 23.09.2019 по 03.10.2019 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Ірпінській центральній міській лікарні. Після закінчення строк дії запобіжного заходу та після виписки з лікарні, ОСОБА_1 10.10.2019 здійснив виїзд за межі України. Вказує, що про вказані факти наголошував інспектору прикордонної служби, але вказані обставини інспектор до уваги не взяв, підійшовши до розгляду справи формально.

Вважають, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 203 КУпАП, оскільки останній у якості громадянина Угорщини вільно перебував на території України лише з 29.09.2019 по 10.10.2019, тобто лише 12 днів, увесь інший час був під заходами кримінально-процесуального примусу та не мав можливості вільного пересування.

Ухвалою судді від 25 жовтня 2019 року( а.с.21) відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 19.11.2019, яка відображена у протоколі судового засідання, змінено відповідача на належного ОКПП «Київ».( а.с.30).

У судовому засіданні представник позивача підтвердив викладені в позові обставини та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та відзиву на позов суду не направив.

У відповідності до ч.1, 3 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч.3 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлено, що 10 жовтня 2019 року у відношенні позивача начальником 4-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-2» Державної прикордонної служби України, ОКПП «Київ» старшим лейтенантом Сивак Н.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 005524, про визнання ОСОБА_1 винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 статті 203 КУпАП (а.с.16).

Суд звертає увагу, що прізвище позивача у вищевказаній постанові зазначено - «Автангілов» замість правильного - «Автанділов», що не позбавляє можливості ідентифікувати особу позивача, яка була встановлена на підставі закордонного паспорта громадянина Угорщини №ВD6326310 (08.06.2013-08.06.2023) (а.с. 5-7), а також підтверджується даними паспорта громадянина України Серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я позивача 21 квітня 1999 року Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області (а.с.5-6).

За змістом постанови вбачається, що громадянин Угорщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10 жовтня 2019 року о 10.05 год., порушив правила перебування на території України, встановлені підпунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, що затверджений постановою КМУ від 15.02.2012 року № 150, а саме у пункті пропуску «Бориспіль» в напрямку «Відліт» терміналу F ДП МА «Бориспіль» під час оформлення пасажирів рейсу № 661 «Київ - Белград», пред`явив на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Угорщини № НОМЕР_1 на своє ім`я з відміткою про реєстрацію на території України від 05.03.2019, виходячи з чого останній порушив термін перебування в Україні, а саме перебував на території України 220 днів (а.с.16).

Так, відповідно до п.2. Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ № 150 від 15.02.2012 року, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до ч.2 ст.203 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або проживання на території України за недійсними документами чи документами, строк дії яких закінчився, або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, - у вигляді попередження або накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1,4 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з вимогами ч.ч. 2,3ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи.

Встановлено, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 (а.с.5,6), та має місце реєстрації на території України : АДРЕСА_1 .

Також, ОСОБА_1 , має громадянство Угорщини, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Як зазначено в позовній заяві та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, остання дата в`їзду позивача за паспортом громадянина Угорщини№ НОМЕР_1 на територію України здійснювалася 05.03.2019 року.

Судом встановлено, 05.03.2019 року ОСОБА_1 був затриманий та взятий під варту, згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 11.09.2018 р. у справі № 757/44478/18-к, що підтверджується протоколом про затримання особи( а.с.8-11).

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.03.2019 року задоволено клопотання слідчого про застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27,ч.5ст.191 КК України. Обрано відносно ОСОБА_1 , у кримінальному провадженні № 0000804,- запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою ОСОБА_1 обчислювати з 05.03.2019 р. о 15.15год. по 30.04.2019 о 15.15 год.( а.с.12).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23.04.2019 у справі № 367/3194/19 при розгляді кримінального провадження № 0000804 від 20.08.2016 по обвинуваченню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 27,ч.5 ст.191 КК України, змінено запобіжний захід, обраний ОСОБА_1 у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, строком на 60 днів за адресою: АДРЕСА_1, та звільнити з під варти в залі суду негайно. Строк дії ухвали з 23.04.2019 року до 21.06.2019 року, включно.( а.с.13).

Ухвалою цього ж суду від 19.06.2019 у справі № 367/3194/19 при розгляді кримінального провадження № 0000804 від 20.08.2016 по обвинуваченню ОСОБА_1 , було продовжено запобіжний захід, обраний ОСОБА_1 , у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, строком на 60 днів за адресою: АДРЕСА_1 Строк дії ухвали з 19.06.2019 року до 17.08.2019 року, включно (а.с.14).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31.07.2019 у справі № 367/3194/19 при розгляді кримінального провадження № 0000804 від 20.08.2016 по обвинуваченню ОСОБА_1 , продовжено запобіжний захід, обраний ОСОБА_1 , у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, строком на 60 днів за адресою: АДРЕСА_1. Строк дії ухвали з 31.07.2019 року до 28.09.2019 року включно (а.с.15).

Згідно виписки з історії хвороби № 7152/2098 від 03.10.2019 р. вбачається, що ОСОБА_1 , 1982 р.народження, перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства Ірпінської міської ради Київської області « Ірпінська центральна міська лікарня» з 23.09.2019 по 03.10.2019 р.( а.с.27).

Таким чином, ОСОБА_1 у якості громадянина Угорщини вільно перебував на території України лише з 29.09.2019 по 10.10.2019, тобто лише 12 днів, оскільки увесь інший час був під заходами кримінально-процесуального примусу та не мав можливості вільного пересування, в тому числі, виїхати з території України до завершення зазначеного в оскаржуваній постанові терміну.

Пунктом 5 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, затвердженого Наказом МВС України від 20 липня 2015 року № 884, встановлено, що під час виїзду іноземця з території України посадова особа Держприкордонслужби перевіряє чи не перевищив строк перебування на території України шляхом відрахування від дня фактичного виїзду 180 днів назад. Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів.

Так, з долученого представником позивача, рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства ( а.с.25) вбачається, що 04 листопада 2019 року начальником 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Жуляни» ОКПП «Київ» старшим лейтенантом Анісімовим А.М. прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на в`їзд в Україну громадянину Угорщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі ч.1 п.2 ст.8 ЗУ «Про прикордонний контроль» , з причини того, що до ОСОБА_1 діє рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну терміном на 3 роки до 30.10.2022р. (а.с.26).

Проте, враховуючи наведене та встановлені в судовому засіданні обставини, дають підстави дійти до висновку, що позивач ОСОБА_1 , будучи громадянином Угорщини, який також є громадянином України, не порушував встановленого терміну перебування в Україні, а, отже, не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП.

При цьому суд враховує, що за змістом п.1 я.1 ст.19 Закону України «Про громадянство України» підставами для втрати громадянства України є: 1) добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття.

Водночас відповідно до вимог ч.5 цієї статті, датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Отже, за відсутності указу Президентка України про припинення громадянства України позивачем, він, як громадянина України не може нести адміністративну відповідальність за ч.2 ст.203 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Будь-яких інших доказів, які б доводили викладені в оскаржуваній постанові обставини, відповідачем зібрано не було. Не надані такі докази і під час судового розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статей 245, 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказане вище свідчить про те, що відповідач розглянув справу та притягнув позивача до відповідальності за відсутністю доказів вчинення правопорушення, за відсутності доказів вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги пояснення позивача, не дослідив обставини справи в сукупності, та відповідач прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) ознак за ч.2 ст.203 КУПАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, яка передбачає обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч.3 ст.288 КАС України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, визнання дій суб`єкта владних повноважень, у разі оскарження рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги щодо скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, інші судові витрати у справі не значаться.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 74-77, 139,241-246,250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №005524 від 10.10.2019 начальника 4-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-2» старшого лейтенанта Сивак Наталії Вікторівни про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28 листопада 2019 року.

Суддя І.В. Муранова-Лесів