Справа № 540/2130/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2130/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ) щодо відмови у перерахунку встановленої та виплачуваної пенсії з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 - протиправними.

- зобов`язати ГУ ПФ України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії з суми грошового забезпечення з якого виплачується пенсія, з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія одноразової грошової допомогу при звільненні у сумі 64825,11 грн, матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 5126,52 грн, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у сумі 1759,93 грн, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у сумі 6173,00 грн, матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 6170,00 грн, вказаних в листі №10/Л-132 від 26.12.2018 УМВС України в Херсонській області з урахуванням законодавчого обмеження максимального граничного розміру пенсії, встановленого Законом України "Про реформування пенсійної системи", Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік".

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 2014 року його звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України.

З цього ж часу він отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" .

З метою проведення перерахунку розміру призначеної пенсії, 28.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою в якій просив включити до розміру грошового забезпечення використаного при обрахунку пенсії наступні складові: матеріальну допомогу на оздоровлення, грошової допомоги при звільненні, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Проте, відповідач відмовив в проведенні перерахунку.

Не погодившись з такою відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, у якому з посиланням на ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", п.7 постанови КМ України №393 від 17.07.1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей", ст. 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", просить визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в проведенні перерахунку призначеної пенсії та зобов`язання провести такий перерахунок.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

30 жовтня 2019 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем.

Ухвалою суду від 01.11.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

14.11.2019 року представником надано до суду відзив на позов, згідно змісту якого відповідач позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні з наступних підстав.

Так, відповідач вказує, що пенсія позивачу призначена на підставі законодавства, чинного на дату його звернення, такі види грошового забезпечення як грошова допомога при звільненні, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань до обрахунку не включаються, оскільки мають разовий характер.

Також, за переконанням відповідача, позивачем порушено встановлений ст. 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з вимогами про перерахунок призначеної у 2014 році пенсії.

Відтак, відповідач вважає, що пенсія призначена та виплачується позивачу відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави щодо задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 23.04.2014 року №88 о/с ОСОБА_1 - підполковника міліції, старшого інспектора-чергового чергової частини штабу Херсонського міського управління УМВС України в Херсонській області звільнено в запас через обмежений стан здоров`я.

З 23.04.2014 позивачу була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, у розмірі 80 % грошового забезпечення (після перерахунків за рішенням суду). Розмір пенсії позивачу, як особі офіцерського складу, обчислений за вислугу 20 років - 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

У грошове забезпечення для обчислення пенсії, згідно копій з матеріалів пенсійної справи №-МВС, зокрема грошового атестату №47, протоколів перерахунку пенсії (а.с.36-55) були включені такі складові грошового забезпечення - посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років 35%, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі надбавка за особливо важливі завдання 50%, премія 196%.

28.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ з заявою, в якій просив перерахувати його пенсію з моменту призначення (з 2014 року) з включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 5126,52 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 6170,00 грн., грошової допомоги при звільненні у сумі 64825,11 грн., матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у сумі 1759,93 грн., матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у сумі 6173,00 грн.

До заяви позивач додав лист УМВС в Херсонській області від 26.12.2018 року №10/К-132 в якій зазначено про виплату ОСОБА_1 зазначених сум.

Відповідач листом від 10.04.2019 № 55/к-99-1 повідомив ОСОБА_1 з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей", рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 року по справі №1-9/2015, постанову Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №522/2738/17 про те, що врахування при розрахунку пенсії таких складових грошового забезпечення як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги при звільненні не відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, відповідач визнав заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Позивач не погодився із відмовою ГУ ПФУ, тому звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства суд дійшов наступного.

Статтею 19 Закону України "Про міліцію" (далі - Закон № 565-XII), в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Питання грошового забезпечення позивача під час його служби в органах внутрішніх справ врегульовувалось постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", згідно п.п.1, 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців (в розумінні Постанови КМ України від 07.11.2007 року № 1294) входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим (спеціальним) званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Статтею 23-1 Закону № 565-XII визначено, що пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Наведеного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.02.2019 по справі № 522/2738/17, відступивши від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15) на яку, зокрема, ОСОБА_1 посилається у позові.

Також, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 року по справі № 755/10947/17, незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Таким чином, правові висновки, посилання на які зазначені ОСОБА_1 в позові (постанови Верховного Суду України від 20.10.2015 року по справі №21-2942а15 та від 10.03.2015 року №21-70а15) втратили свою актуальність.

Натомість, вказана в даному рішенні правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права, була неодноразова, після її формування Великою Палатою Верховного Суду, застосована Верховним Судом, зокрема, у постановах від 6 березня 2019 року у справі № 320/7310/16-а, від 12 червня 2019 року у справі № 560/589/17 та від 27.11.2019 по справі № 569/8920/16-а.

Враховуючи викладене, отримувана ОСОБА_1 згідно з доданого ним листа УМВС України в Херсонській області від 26.12.2018 року №10/К-132 одноразова грошова допомога при звільненні, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Також суд приймає та не враховує посилання відповідача на те, що позов подано з пропуском строку звернення до суду.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує відмову ГУ ПФУ в проведенні перерахунку пенсії з моменту призначення, яка оформлена листом від 10.04.2019 року №55/К-99-1 (а.с.17) та була відповіддю на подану ним заяву від 28.03.2019 року.

Заяву про проведення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 подав 28.03.2019 року, отримавши у квітні 2019 року відмову у перерахунку, 09.10.2019 року (згідно штампу суду) звернувся до суду з цим позовом, що свідчить про дотримання встановленого статтею 122 КАС шестимісячного строку.

Окрім викладеного, суд звертає увагу на практику судів касаційної інстанції наведену, зокрема, в рішеннях, по справах №646/6250/17, 809/248/18, 806/1952/18, згідно якої в разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Приписами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність дій ГУ ПФУ при визначенні складових грошового забезпечення, з яких здійснюється обчислення пенсії, а тому підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволення позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 112010201