Справа № 480/1128/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 р.Справа № 480/1128/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Сіренко О.І. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача Сапіч В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, м. Суми, повний текст складено 24.06.19 року по справі № 480/1128/19

за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради

до ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_2

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , 3-тя особа: ОСОБА_2 , в якому просив суд: зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно збудовану прибудову до АДРЕСА_1 зі сторони головного фасаду будинку, за власний рахунок.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду адміністративний позов Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради задоволено. Сумського окружного адміністративного суду від __ року адміністративний позов __ задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що в акті № 50, який став підставою для звернення позивача до суду, крім того, що прибудова до квартири АДРЕСА_1 зроблена ОСОБА_1 без відведення під неї у встановленому порядку земельної ділянки та без дозволу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради зовсім не вказано чи були допущені ним при цьому істотні порушення будівельних норм, що створюють загрозу для нього та інших мешканців будинку, і які саме права та законні інтереси інших осіб були порушені даним самочинним будівництвом. Вважає, що позивач не мав права посилатись на вищевказану норму Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», як на підставу своїх позовних вимог. Також вказує на те, що ані в акті № 50, ані в приписі про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 27.08.2018 не вказано розміру земельної ділянки, що належить територіальній громаді м. Суми, та яку ОСОБА_1 використав під зведену ним самочинну добудову до своєї квартири. При цьому зауважує, що площа земельної ділянки незначна, а зведена на ній добудова укріплює будинок від його подальшого руйнування, оскільки останній знаходиться в аварійному стані.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання предстаники позивача та третьої особи не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є власником квартири № 1 площею 37,9 кв.м в АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 31.07.2000, виданим згідно з розпорядженням відділу комунального майна та приватизації від 28.07.2000 N 2368, реєстраційний запис у Сумському бюро технічної інвентаризації № 1529 (а.с. 35).

Квартира № 1 площею 37,9 кв.м в АДРЕСА_1 , розташована на першому поверсі двоповерхового будинку відповідно до технічного паспорту, виготовленого Сумським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації станом на 20.07.2000 (а.с. 36-37).

Земельна ділянка, на якій знаходиться будинок АДРЕСА_1, не сформована, знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Суми.

18.07.2018 ОСОБА_2 звернувся до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради із заявою, в якій просив перевірити законність будівельних робіт за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а.с. 15).

На підставі звернення ОСОБА_2 . Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради прийнято наказ "Про проведення позапланового заходу" від 31.07.2018 № 74-ОД, яким призначено у термін з 09.08.2018 по 22.08.2018 провести позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Наказом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради від 22.08.2018 № 84-ОД термін проведення вищевказаної перевірки продовжено з 23.08.2018 по 27.08.2018 (а.с. 20).

На виконання наказів від 31.07.2018 № 74-ОД, від 22.08.2018 № 84-ОД Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради видано направлення на проведення позапланового заходу від 02.08.2018 № 50, від 22.08.2018 № 50/1 (а.с. 16, 19).

У період з 09.08.2018 по 27.08.2018 посадовими особами Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт від 27.08.2018 № 50 (а.с. 21-26).

Вищевказаним актом перевірки було встановлено порушення абз. 1 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт", п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ч. 7 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності ", абз. 4 ст. 25 Закону України "Про основи містобудування", абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», а саме ОСОБА_1 були проведені будівельні роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_1 , в результаті яких була збільшена площа квартири шляхом добудови до головного фасаду будинку за межами зовнішньої конфігурації будинку без права власності або права користування землею та без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що дає підстави вважати дані роботи самочинним будівництвом.

27.08.2018 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради складено припис від 27.08.2018 № 50, яким від ОСОБА_1 вимагалось усунути порушення містобудівного законодавства, зазначені в п. 1 розділу ІV акту перевірки від 27.08.2018 № 50 у термін 2 місяці та повідомити Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради про виконання припису до 29 жовтня 2018 року (а.с. 29).

Вищевказаний припис відповідач отримав та ознайомився з ним, що підтвердив у судовому засіданні.

На підставі наказу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради від 15.01.2019 № 6 (а.с. 44) у термін з 16.01.2019 по 18.01.2019 посадовими особами позивача проводилась позапланова перевірка щодо виконання ОСОБА_1 вимог припису № 50 від 27.08.2018 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Реконструкція квартири шляхом влаштування прибудови за адресою: АДРЕСА_1 », за результатами якої складено акт від 18.01.2018 № 6 (а.c. 46-51).

Актом перевірки від 18.01.2018 № 6 встановлено порушення ч. 1 статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме встановлено, що добудова не демонтована, документи на користування земельною ділянкою під добудовою не оформлені, що дає підстави вважати вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 50 від 27.08.2018 не виконано. Виявлені порушення не було усунуто, повідомлення про виконання вимог припису в термін, встановлений приписом, до управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради не надходило.

Станом на день розгляду справи припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради від 27.08.2018 № 50 є чинним, відповідачем не оскаржений, вимоги припису відповідачем не виконано.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач в установлений строк добровільно не виконав вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 27.08.2018 № 50, отже відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини з приводу реалізації особою права власності унормовані приписами ст.ст. 13, 14, 41, 47 Конституції України, ст.ст. 316-394 Цивільного кодексу України, а правовідносини з приводу видачі документів дозвільного характеру у сфері будівельної справи регламентуються приписами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", приписами Закону України "Про основи містобудування" та деталізовані приписами Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт (затверджено Постановою КМУ від 13.04.2011р. №466; далі - Порядок №466).

Так, згідно з ст. 14 Закону України "Про основи містобудування" до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать, зокрема, надання (отримання, реєстрація), відмова у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у випадках та відповідно до вимог, встановлених законом.

Правовідносини з приводу кваліфікації нерухомого майна як об`єкта самочинного будівництва унормовані приписами ст. 376 Цивільного кодексу України.

Так, за визначенням ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що під об`єктом самочинного будівництва законодавцем розуміється нерухоме майно, котре відповідає хоча б одній з таких кваліфікуючих ознак: 1) об`єкт розміщений на земельній ділянці, яка не була відведена під мету будівництва; 2) об`єкт зведений без документа з приводу дозволу на виконання будівельних робіт; 3) об`єкт споруджений без належно затвердженого проекту; 4) наявні істотні порушення будівельних норм і правил.

В свою чергу, колегія суддів зауважує, що сама лише кваліфікація нерухомого майна, як об`єкта самочинного будівництва, не призводить до виникнення абсолютного наслідку у вигляді безумовного знесення такого об`єкта.

Так, за правилом ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином, законом передбачено, що дефект у підставі речового права на земельну ділянку може бути нівельований зацікавленою особою шляхом одержання правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

За приписами ч. 4 ст. 376 ЦК України об`єкт самочинного будівництва підлягає знесенню у разі, якщо продовження фізичного існування нерухомого майна (тобто збереження об`єкта) порушує права інших осіб.

Окрім того, за приписами ч. 7 ст. 376 ЦК України об`єкт самочинного будівництва (за умови неможливості перебудови чи відмови особи від проведення перебудови) підлягає знесенню також і у разі: 1) істотного відхилення від проекту, обтяженого суперечністю суспільним інтересам або порушенням прав інших осіб; 2) істотного порушення будівельних норм і правил.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

З аналізу вказаної норми вбачається, що законодавцем чітко визначено випадки, у яких відповідний орган державної влади має право на звернення до суду з певними позовними вимогами (позовом): 1) про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову у разі наявності фактів: а) відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; б) істотного порушення будівельних норм і правил); 2) про знесення за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво позивач у разі наявності факту: а) якщо проведення такої перебудови є неможливим; б) особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення.

Отож, приведений перелік позовних вимог, з якими позивач вправі звертатись до суду, застосовується за наявності чітко визначених випадків та є взаємовиключними.

Як вбачається з позову, вимогою у даній справі є зобов`язання відповідача знести об`єкт самочинного будівництва.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України для задоволення позову про зобов`язання знести самочинне будівництво необхідно встановити наявність таких фактів як: неможливість перебудови об`єкту; або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Проте, у даній справі позивачем не надано доказів неможливості перебудови об`єкта або відмови особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Крім того, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Проте, рішення суду щодо проведення перебудови відсутнє.

Колегія суддів звертає увагу на те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постановах від 06 березня 2019 року по справі №814/2645/15 (провадження №К/9901/12518/18), по справі №810/5680/15 (провадження №К/9901/14299/18).

Отже, застосування до відповідача зобов`язання щодо знесення самочинно збудованого об`єкта є передчасним та не співмірним заходом, оскільки позивачем не використано всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Зокрема, в пункті 22 Постанови Пленуму Ввищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року вказано, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).

При цьому, під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Відповідно до пункту 23 Постанови № 6 цього Пленуму при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з`ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з`ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт істотного порушення будівельних норм, яка впливає на міцність і безпечність будівлі має довести особа, яка пред`явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК).

Пунктом 24 вказаної Постанови № 6 визначено, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов`язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об`єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вже на протязі тривалого часу, як голова ОСББ «АДРЕСА_1 » добивається від Сумської міської ради виділення у власність чи постійне користування прибудинкової території зазначеного будинку площею 0,09 га його співвласникам, оскільки крім порушеня їх прав, це позбавляє їх і можливості робити будь-які будівельні роботи пов`язані з ремонтом будинку та його реконструкцією.

Так, рішенням Сумської міської ради № 2062-МР від 26.04.2017 року, ОСББ «АДРЕСА_1» було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, який за кошти членів ОСББ було зроблено.

Але цей проект землеустрою не був погоджений Управлінням архітектури і містобудування Сумської міської ради у зв`язку з тим, що земельна ділянка з розташованим на ній багатоквартирним будинком по АДРЕСА_1, помилково, на генеральному плані м. Суми позначена як територія існуючої садибної житлової забудови, а сам будинок на ній відсутній.

І до тих пір поки ця земельна ділянка в Плані зонування території м. Суми не буде переведена до земельних ділянок під будівництво багатоквартирних жилих будинків і на ній не буде зазначено існування будинку АДРЕСА_1 , передача її у власність чи користування ОСББ «АДРЕСА_1 » неможлива.

Саме це і стало причиною того, що ОСОБА_1 не зміг у встановленому законом порядку оформити всі належні документи на будівництво добудови до квартири № 1 , а потім вже зводити і саму добудову.

Відповідач, в свою чергу, посилається на те, що його дії по зведенню вказаної прибудови були вимушеними і спрямованими на поліпшення свого житла, вони в значній мірі були спрямовані ще й на укріплення бокової стіни будинку, яка знаходилась в аварійному стані і попередження її подальшого руйнування.

Крім того, судом встановлено, що 03.10.19 року відбулося засідання постійної комісії з питань архітектури, містобудування, регулювання земельних відносин природокористування та екології Сумської міської ради на якій було вирішено ініціювати на сесії Сумської міської ради питання про надання земельним ділянкам, в т.ч. і земельній ділянці по АДРЕСА_1 статусу «вимушеної невідповідності», вимогам Плану зонування території м. Суми, що підтвержується витягом з протоколу № 169 від 03.10.2019 року.

На підставі вказаного рішення комісії оприлюднено проект рішення Сумської міської ради, сесія якої відбудеться 27.11.19р., про надання земельним ділянкам статусу «вимушеної невідповідності» вимогам Плану зонування території м. Суми прибудинкової земельної ділянки за вищевказаною адресою визначивши її вид «для будівництва та обслуговування багатоквартирного жилого будинку».

Вказане рішення автоматично дає змогу затвердити проект землеустрою прибудинкової земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , який був зроблений на підставі рішення Сумської міської ради № 2062-МР від 26.04.2017р. і таким чином вирішити відповідачу по справі ОСОБА_1 питання, пов`язані з оформленням всіх належних документів на зведене ним будівництво.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову про знесення самочинного будівництва, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що усунення порушень містобудівного законодавства можливо виключно шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва або доказів неможливості реконструювати його відповідним чином, тому вимоги про знесення є передчасними.

Також, матеріали справи не містять жодних доказів спорудження прибудови з істотним недотриманням будівельних норм та порушення суспільних інтересів або прав інших осіб.

Зокрема, колегія суддів зазначає, що пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії: 1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 2) визнання такого об`єкта як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою; 3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 4) встановлення факту невиконання припису протягом встановлено строку.

Колегія суддів, аналізуючи зміст акту перевірки та припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, дійшла висновку, що він не містить даних щодо визнання такого об`єкта як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою.

Вищезазначена позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 № 807/62/16, провадження К/9901/4180/17.

Крім того, з`ясовучи необхідність у знесенні самочинного будівництва та наявність підстав для застосування такої крайньої міри, колегія суддів не знайшла причин для знесення самочинно збудованого об`єкта, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що відповідач намагається вирішити питання щодо дозвільної документації.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

Статтею 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 23.04.2014 постановою Кабінету Міністрів України №150 "Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції" ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції за переліком згідно з додатком (у т.ч. Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області) та погоджено пропозицію щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

8 липня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 230 «Про внесення зміни у додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 року № 85», відповідно до якої територіальні органи інспекцій стали підрозділами центрального апарату Держархбудінспекції України.

Відповідно наказом Держархбудінспекції України від 17 листопада 2014 року №441 затверджено Положення про організацію ведення претензійно-позовної роботи у Державній архітектурно-будівельній інспекції України та її територіальних органах - структурних підрозділах апарату Держархбудінспекції, яким встановлено єдиний порядок ведення претензійно-позовної роботи у Держархбудінспекції України та її територіальних органах - структурних підрозділах (далі - ТСП).

Згідно цього Положення у Держархбудінспекції України створено відповідний структурний підрозділ - Департамент нормативно-правового забезпечення (далі - Департамент), у складі якого діє відділ представництва інтересів в судах, а у ТСП - відповідно уповноважена особа, відповідальна за ведення претензійно-позовної роботи.

19.08.2015 Постановою КМУ № 671 "Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю" затверджене Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю та установлено що:

- органи державного архітектурно-будівельного контролю є правонаступниками прав та обов`язків Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо здійснення переданих повноважень відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності";

- до завершення здійснення заходів з утворення органів державного архітектурно-будівельного контролю в Київській та Севастопольській міських державних адміністраціях та сільських, селищних, міських радах або визначення структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, на які покладаються повноваження, визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", а також затвердження актів спільної комісії такі повноваження здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція.

Отже, структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад у межах делегованих цим Законом державних повноважень є підконтрольними центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, представляють інтереси Держархбудінспекції України при розгляді спорів у судах, однак не можуть самостійно виступати як сторони в адміністративному процесі.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2018 року по справі №817/226/16.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що належним позивачем по даній справі є саме Державна архітектурно-будівельна інспекція України, яка відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» здійснює державний архітектурно-будівельний контроль та розглядає відповідно до Закону справи про адміністративні правопорушення та справи про порушення у сфері містобудівної діяльності.

Наведене дає підстави дійти висновку про те, що Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради не є належним позивачем у справі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, які задоволенню не підлягають, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були неправильно затосовані норми матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 року по справі № 480/1128/19 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради відмовити .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 02.12.2019 року