Справа № 1.380.2019.003562
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003562
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Коморний О.І.,

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Торопчин О.Д.

представник відповідачів не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Національної поліції у Львівській області поновлення на службі, стягнення коштів.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 14 червня 2019 року №1931 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 26 червня 2019 року №409 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції на підставі п. 6 ч 1 ст. 11 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, (відповідно до наказу № 1931 від 14 червня 2019 року).

- поновити позивача на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області, зарахувавши час вимушеного прогулу до вислуги років, стягнувши з відповідача на користь позивача заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 травня 2019 року відносно позивача, який перебував поза службою, у цивільній формі одягу (не на службовому авто) складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Позивач зазначає, що 30 травня 2019 року (за даним фактом) наказом ГУНП у Львівській області № 1722 створено дисциплінарну комісію та призначено службове розслідування. Вказує, що 14 червня 2019 року за наслідком проведення службового розслідування та складання висновку, наказом ГУ НП у Львівській області № 1931 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з служби в поліції, яке реалізовано наказом відповідача № 409 о/с від 26.06.2019. З вказаними вище наказами позивач ознайомився 15 червня 2019 року та 27 червня 2019 року - відповідно. Позивач вважає оскаржувані накази протиправними і такими що підлягають скасуванню, оскільки на день накладення та застосування щодо позивача дисциплінарного стягнення не існувало судового рішення, що набрало законної сили, яким позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Факт керування авто позивачем заперечується як такий, доказів на підтвердження вказаної обставини матеріали службової перевірки не містять. Також вказує, що адміністративне правопорушення (можливо) і мало місце, проте у поза робочий час, та своїми діями позивач не підривав авторитет поліції, так само як і був відсутній факт вживання позивачем ненормативної лексики, про яку йшлось у висновку та наказі про дисциплінарне покарання. Вказана подія адміністративного правопорушення не була темою обговорення у соціальних мережах чи ЗМІ. Крім того, статтею 15 КУпАП передбачено відповідальність військовослужбовців та інших осіб, (до яких також належить і позивач) на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень. Вважає, що відповідно до частини 2 статті 15 КУпАП, позивач будучи поліцейським на загальних, а не на спеціальних підставах несе відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення. Окрім того, Законом України «Про Дисциплінарний Статут Національної поліції України» (ст. 61) передбачено обмеження, пов`язані зі службою в поліції, а саме відповідно до ч.2 ст. 61 Закону, не може бути поліцейським (серед іншого) 5) особа, до якої були застосовані заходи адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Отже на думку позивача, не існує жодної імперативної норми, яка перешкоджала позивачеві і надалі бути поліцейським, оскільки «допущене» ним правопорушення було зафіксоване не у сфері не дотримання законодавства пов`язаного з корупцією. Також зазначає, що наказ ГУНП у Львівській області від 30 травня 2019 року про призначення службового розслідування підписаний Т.в.о. начальника ГУНП Сабанюком Т.Р., а відповідно до ст. ст. 15, 21, 69 Закону України "Про Національну поліцію" тимчасове виконання службових обов`язків покладається на поліцейських письмовим наказом керівника органу поліції, яким уповноважений призначати на відповідну посаду. Тому вважає, що правомочним суб`єктом призначення на посаду начальника територіального підрозділу поліції, згідно вимог ст. ст. 15, 21, 69 Закону - (призначаються на посади та звільняються з посад) є керівник Національної поліції. Тобто у разі відсутності наказу Голови НП України чи його заступника про покладення Т.в.о. начальник ГУНП на іншу особу, як підписанта наказу - Сабанюка Т.Р. усі дії по призначення, проведенню службової перевірки щодо позивача будуть незаконні. Позивач також вважає, що при проведення службової перевірки відповідачем не було враховано особу порушника, його характеристику, як за місце проживання так і проходження служби, відомості про заохочення. нагородження державними нагородами, відсутність дисциплінарних стягнень та участь у бойових діях. Більше того, у наказі про звільнення позивача зі служби не обраховано вислуги років позивача пільговому обчисленні, (як учасника АТО), як це передбачено законом. Відповідач обмежився лише календарним обчисленням. Враховуючи наведене, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 18.07.2019 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Представник відповідача заперечив щодо позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не є тотожним із встановленням у його діях складу адміністративного правопорушення на відсутність доведеності якого посилається позивач адже це дві різні площини відповідальності із різним обсягом заподіяної шкоди та іншими об`єктами посягання. Винність особи за вчинення дисциплінарного проступку встановлюється службовим розслідуванням. Службове розслідування не вирішує питання доведеності вини адміністративного правопорушення позивача, висновок службового розслідування уже презюмує той факт, що фактично вчинене діяння позивача містить у собі порушення службової дисципліни. Вказує, що сама інформація про вчинення позивачем адміністративного правопорушення стала лиш підставою для видання наказу про призначення службового розслідування. Саме службове розслідування розпочате на підставі наказу про призначення службового розслідування і вже за результатами такого службового розслідування як комплексного і самостійного з`ясування обставин складений Висновок службового розслідування. На підставі Висновку службового розслідування видано наказ №1931 від 14.06.2019, яким застосоване дисциплінарне стягнення - звільнення з поліції. Зазначає, що службовим розслідуванням встановлено, що 30.05.2019 о 00:40 по вул. Пасічна, 104 у м. Львів, працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України, був виявлений автомобіль «SKODA SUPER В», д.н.з. НОМЕР_1 водій якого, старший оперуповноважений ВКП Залізничного ВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_2 Миколайович перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що у ОСОБА_1 27.03.2019 під особистий підпис відібрано «розписку-попередження», щодо неприпустимості випадків вчинення порушень службової дисципліни, як у робочий та позаробочий час, зокрема керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи -іншого), перебування у такому стані на службі, у службовому приміщенні чи у однострої. Відмова поліцейського від медичного огляду на стан сп`яніння, не звільняє порушника від відповідальності. Вищевказані порушення вважаються грубими порушеннями службової дисципліни і такими, що дискредитують та підривають авторитет поліції. На поліцейських, які допустили вищевказані дисциплінарні проступки, може бути накладено найсуворіший захід дисциплінарного впливу - звільнення зі служби в поліції. Результат обслідування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомого спеціального технічного засобу «Драгер» показав -1.79% проміле. Відповідач вказує, що Верховний Суд в постанові від 04.10.2018 за результатом розгляду справи №806/2272/16 зазначив, що за своєю специфікою стан алкогольного сп`яніння супроводжується лише тимчасовою зміною свідомості, викликаною дією етилового спирту на центральну нервову систему, з огляду на що як науковці, так законодавець дотримуються єдиної думки (позиції) та вказують, що з метою забезпечення достовірності результатів медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння, огляд особи повинен бути проведений не пізніше двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. В іншому випадку результати такого огляду слід вважати недійсними. З огляду на вищенаведене відповідач вважає, що з боку позивача мало місце порушення службової дисципліни, яке виразилось зокрема і у нехтуванні принципом «Безперервності», який прямо передбачений ЗУ «Про Національну поліцію України» від 02.07.2015 №580-VII, через що стало можливим вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Також покликається на висновки Верховного Суду, який за результатом розгляду справи № 824/227/17-а в постанові від 21.09.2018 зазначив, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Враховуючи наведене, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 25.09.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не прибув належним чином повідомлений про розгляд справи.

Суд заслухав пояснення представника позивача, з`ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а також ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази у справі, та

встановив:

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 14 червня 2019 року №1931 до оперуповноваженого ВКП Залізничного ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції (а.с.10-12)

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 409 о/с від 26.06.2019 лейтенанта поліції Змійовського Михайла Миколайовича оперуповноваженого ВКП Залізничного ВП ГУНП у Львівській області звільнено у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення (а.с.8)

Не погодившись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано такі обставини справи та норми чинного законодавства.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п. 2 ч. 1).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Спірні правовідносини в даній справі пов`язані з проходженням публічної служби на підставі Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII, яким врегульовано правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, в тому числі порядок призначення та звільнення поліцейських зі служби, Дисциплінарного статуту Національної поліції, Правил етичної поведінки поліцейських (далі - Правила етичної поведінки поліцейських) затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями частини 1 ст.59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно ст. 18 Закону України "Про Національну поліції", поліцейський зобов`язаний:

1)неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2)професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3)поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4)надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5)зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6)інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, щодо приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

На поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі - Статут).

Згідно зі ст. 12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (ст.1 Статуту).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1)бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2)знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3)поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4)безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5)вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6)утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7)утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8)знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9)підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10)берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11)поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12)дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13)сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14)під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Відповідно до ст. 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно чт.1 ст.12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статтею 13 вказаного вище Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.

Не дотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтями 14-19 Статуту унормовано порядок призначення та проведення службового розслідування, створення, повноваження дисциплінарних комісій, строки проведення службового розслідування, відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади), забезпечення поліцейському права на захист, порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Даючи правову оцінку доводам позивача стосовно протиправності винесення наказу № 1931 від 14.06.2019 та наказу №409 о/с від 26.06.2019 в частині застосування дисциплінарного стягнення - звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, суд враховує наступне.

Зі змісту наведених вище правових норм слідує, що не дотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення із служби в поліції.

Під час розгляду справи в суді, встановлено, що 30.05.2019 о 00 год. 24 хв. на вул. Пасічна, 104 у м. Львові позивач здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10м від виїзду з прилеглої території (безпосередньо в місці виїзду), чим порушив п. 15.9и ПДР України, внаслідок чого була складена постанова серії НК №462557 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , та який був запідозрений працівниками поліції у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини також встановленні у постанові Личаківського районного суду м. Львова від 04.07.2019 у справі №463/4605/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.1 ст.64 Закону України "Про національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179(далі - Правила) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку.

Згідно положень ч.3 ст.4 зазначених Правил за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Норми професійної етики встановлені ст. 2 «Основні вимоги до поведінки поліцейського» відповідно до яких під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики. Зазначеною нормою поліцейському зокрема заборонено також використовувати службові повноваження в політичних або особистих цілях.

Таким чином, суд погоджується з доводами представника відповідача, що ОСОБА_1 порушив вимоги Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", Закону України "Про Національну поліцію", Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для винесення відповідачем наказу від 14.06.2019 №1931 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Разом з тим, при розгляді даної справи судом встановлено, що 17.06.2019 ОСОБА_1 нагороджено державною нагородою (Відзнакою) Президента України «Про участь в АТО». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Державні нагороди», - Відзнака Президента України «За участь в антитерористичній операції» (а.с.72).

Згідно Указу Президента України від 17 лютого 2016 року №53/2016 та Положення про відзнаку, вручення відзнаки провадиться в урочистій обстановці Президентом України або від його імені керівниками центральних органів виконавчої влади, державних органів, що здійснюють керівництво утвореними відповідно до законів військовими формуваннями, керівниками інших державних органів, головами обласних адміністрацій, керівниками закордонних дипломатичних установ України. Вручення відзнаки здійснюється згідно зі Списком осіб, представлених до нагородження відзнакою, який складається та затверджується відповідними центральними органами виконавчої влади, державними органами.

Підставою для включення до Списку є документи, які відповідно до законодавства України підтверджують статус учасника бойових дій, (яким являється позивач), у зв`язку з участю в антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», за мужність, відвагу, героїзм, особливі заслуги перед державою в боротьбі із злочинністю, забезпеченні публічної безпеки і порядку, зразкове виконання службових обов`язків може бути внесено подання про нагородження поліцейського державними нагородами України, відзнаками Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України.

Подання про нагородження державними нагородами України поліцейського за виявлені мужність, відвагу, героїзм, особливі заслуги в боротьбі із злочинністю, забезпеченні публічної безпеки і порядку вноситься незалежно від наявності у поліцейського дисциплінарних стягнень, про що йдеться у ч. 5 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію України».

Відповідно до протоколу №4 вручення державних нагород України від 29.03.2019, ОСОБА_1 нагороджено відзнакою «За участь в антитерористичній операції» та грамотою до неї (а.с.119-121).

Судом встановлено, що позивача включено до Списку представлених до нагородження Відзнакою Президента України «За участь в Антитерористичній операції» від 18.03.2019 та 17.06.2019 ОСОБА_1 нагороджений державною нагородою (а.с.130).

Про вручення нагороди саме 17.06.2019 року свідчить також запис на стор.51 у трудовій книжці позивача (а.с.70)

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», поліцейський вважається таким, що не має дисциплінарного стягнення, якщо його нагороджено Державною нагородою, заохочено шляхом дострокового зняття дисциплінарного стягнення або закінчився строк дії дисциплінарного стягнення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з 17.06.2019 отримавши Державну нагороду, ОСОБА_1 вважається таким, що не має дисциплінарного стягнення, а відтак наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 14 червня 2019 року №1931 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції не підлягав реалізації шляхом видання наказу від 26 червня 2019 року №409 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції на підставі наказу № 1931 від 14 червня 2019 року.

Виходячи із законодавчих приписів та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не враховано ч. 6 ст. 23 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», а тому оскаржуваний наказ від 26 червня 2019 року №409 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції прийнятий протиправно та підлягає скасуванню.

У зв`язку з протиправністю наказу відповідача від 26 червня 2019 року №409 о/с Про звільнення та з урахуванням абзацу 2 пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, згідно з яким днем звільнення вважається останній день роботи, позивача належить поновити з 27.06.2019.

Щодо розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яке підлягає виплаті позивачеві, суд зазначає наступне.

Грошове забезпечення поліцейського за час вимушеного прогулу обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова № 988).

Пунктом 2 Постанови № 988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок № 260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин встановлено, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Судом встановлено, що тривалість вимушеного прогулу позивача, який утворився внаслідок прийняття протиправного наказу відповідача від 26.06.2019 № 409 о/с необхідно обраховувати з 27.06.2019 (перший робочий день після звільнення позивача) по 20.11.2019 (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді), що становить 147 календарних днів.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 липня 2018 року, справа №805/1110/17-а адміністративне провадження №К/9901/22563/18.

Суд бере до уваги долучену до матеріалів справи довідку про доходи ОСОБА_1 від 22.07.2019 №218 (а.с.56), в якій зазначено розрахунковий період за квітень - травень, а саме грошове забезпечення, що враховується для розрахунку середнього грошового забезпечення за квітень 2019 року в сумі 13492,57 грн та за травень 2019 року в сумі 12987,19 грн.

Таким чином, розмір грошового забезпечення за один місяць позивача становить 13239,88 грн ((13492,57 + 12987,19)/2), середньоденна заробітна плата позивача становить 434,09 ((13492,57 + 12987,19)/61).

З огляду на наведене, грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу становить 63811,23 грн (434,09 грн х 147 календарні дні)

Рішення в частині виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць слід допустити до негайного виконання, так як відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90,139, 241-248, 256, 294, 295, 371 КАС України, суд

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Національної Поліції у Львівській області від 26 червня 2019 року №409 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п. 6 ч 1 ст. 11 Закону України Про Національну поліцію, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, (відповідно до наказу № 1931 від 14 червня 2019 року).

3. Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_2 ) на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області з 27.06.2019р.

4. Стягнути з Головного Управління Національної Поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.06.2019 року по 20.11.2019 року в сумі 63811 (шістдесят три тисячі вісімсот одинадцять) грн 23 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

5. Рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 13239,88 (тринадцять тисяч двісті тридцять дев`ять) грн 88 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства допустити до негайного виконання.

6. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складений 02.12.2019.

Суддя Коморний О.І.