Справа № 200/9223/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 р. Справа№200/9223/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області

про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання неправомірними дій відповідача щодо не виплати їй пенсії з 1 травня 2018 року по 31 грудня 2018 року;

- зобов`язання нарахувати та виплатити виниклу заборгованість із пенсії з 1 травня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою, проживає у смт. Новопетріківка Донецької області, має місце постійної реєстрації у м. Харцизьк Донецької області, перебуває на обліку в Великоновосілківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з жовтня 2014 року на підставі особистої заяви та отримує пенсію за віком.

За період з 1 травня 2018 року по 31 грудня 2018 року відповідач не виплатив заборгованість з належної позивачу пенсії.

Відповідач почав виплачувати пенсію з січня 2019 року.

З метою з`ясування причин не виплати заборгованості з пенсії позивач звернулася до відповідача із відповідною заявою, у відповідь на яку 8 липня 2019 року Управління відповіло, що період не виплати їй пенсії склав з 1 травня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам" суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

На переконання ОСОБА_1 не виплата пенсії за вказаний період є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач вважає, що виплату їй пенсії було припинено з підстав, що не передбачені ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому відповідно до ст. 46 цього ж Закону пенсія повинна бути їй виплачена за минулий час без обмежень будь-яким строком (а.с. 4-7).

У наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

Позивач звернулася до Управління із заявою про виплату пенсії від 15 жовтня 2014 року, на підставі якої ОСОБА_1 було взято на облік до Управління.

Розпорядженням Великоновосілського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 26 квітня 2018 року відповідно до п. 2.2 протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 24 квітня 2018 року № 98, керуючись положеннями п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України № 1058, ст. 7 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VI "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" позивачу було припинено виплату пенсії.

Розпорядженням Великоновосілського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 23 листопада 2018 року відповідно до п. 1 протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 23 листопада 2018 № 163 ОСОБА_1 призначено (відновлено) виплату пенсії з урахуванням п. 15 постанови Кабінету Міністрів України № 365 відповідно до якого орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи.

Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

До теперішнього часу окремий порядок не визначений (а.с. 19-22).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Цією ж ухвалою суду відстрочено позивачу сплату судового збору до вирішення справи по суті (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року судом вирішено проводити подальший розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 12 вересня 2019 року (а.с. 30).

Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року судом вирішено проводити подальший розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 26 вересня 2019 року, забезпечено участь представника відповідача у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 44-45).

Ухвалою суду від 26 вересня 2019 року підготовче судове засідання відкладено до 22 жовтня 2019 року (а.с. 49).

Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 20 листопада 2019 року (а.с. 52).

Сторони 20 листопада 2019 року до судового засідання не з`явились, про місце, дату та час проведення судового розгляду повідомлялись судом належним чином. Заяв та клопотань на адресу суду не надіслали, про причини не явки суд не повідомили.

Згідно ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи наведене вище суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 . Позивач є пенсіонером та має право на отримання пенсії у за віком, має статус "дитина війни"; перебуває на обліку в Великоновосілківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с. 8-10).

Відповідач, Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, буд. 103, є органом державної влади, є органом державної влади, який здійснює в спірних правовідносинах владні управлінські функції (а.с. 53-54).

Як встановлено судом, позивач є пенсіонером та має право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № 48976 (а.с. 10).

15 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі (правонаступником якого є відповідач) із заявою про переведення пенсійної справи з Управління Пенсійного фонду м. Харцизьк Донецької області (а.с. 26).

Як вбачається із матеріалів справи Управлінням Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі згідно розпорядження № 6702 від 4 грудня 2014 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком (а.с. 25).

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілському районі Донецької області від 26 квітня 2018 року відповідно до п. 2.2 протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 24 квітня 2018 року № 98, на підставі положень п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України № 1058, ст. 7 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VI "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" позивачу було припинено виплату пенсії (а.с. 27).

Як вбачається з матеріалів справ на виконання зазначеного розпорядження виплата пенсії позивачу припинилась з травня 2018 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2017 року № 821 " Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" було реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком. Відповідно до додатку утворюється Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України шляхом злиття Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі та Управління Пенсійного фонду України в Мар`їнському районі.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України як юридична особа зареєстроване 31 травня 2019 року, запис про проведення державної реєстрації №1 000705 (а.с. 53-54).

Розпорядженням Великоновосілського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 23 листопада 2018 року відповідно до п. 1 протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 23 листопада 2018 № 163 ОСОБА_1 призначено (відновлено) виплату пенсії з урахуванням п. 15 постанови Кабінету Міністрів України № 365 відповідно до якого орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи (а.с. 28).

Судом встановлено, що виплата пенсії ОСОБА_1 була поновлена з 1 січня 2019 року (а.с. 35).

Своїм листом від 8 липня 2019 року відповідач повідомив позивача про те, що період недоотриманих нею пенсійних виплат рахується з 1 травня 2018 року по 31 грудня 2018 року, сума несплаченої пенсії буде виплачена в окремому порядку, як це передбачено п. 15 Порядку № 365 (а.с. 13-14).

Будучи не згодною із невиплатою їй відповідачем заборгованості з пенсії за спірний період позивач звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1788-ХІІ, Закон України "Про пенсійне забезпечення") пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 1 жовтня 2014 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 8 червня 2016 року, далі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абз. 6 цього пункту.

Як вбачається зі змісту ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення (абз. 7 ч. 1 ст. 12); структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (абз. 14 ч. 1 ст. 12).

Приписами абз. 6 п. 6 Порядку № 509 передбачено внесення запису про недійсність довідки до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у випадку, коли довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи отримана у період до 20 червня 2016 року і при цьому у якій адресою фактичного місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає, та яка підлягає перереєстрації за заявою цієї особи.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, яка набрала чинності 4 березня 2016 року, затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 Порядку № 136 у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постаново визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й "інші випадки, передбачені законом".

За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що «інші випадки, передбачені законом», ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV - відсутні, відповідно були відсутні правові підстави для припинення виплати пенсії позивачу.

Відповідно, Розпорядження Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області про припинення виплати позивачу пенсії від 26 квітня 2018 року є протиправним.

Як вбачається з прохальної частини адміністративного позову ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо не виплати їй пенсії.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Суд зазначає, що порушення права позивача на отримання пенсійних виплат мало місце у зв`язку із прийняттям Управлінням Пенсійного фонду України у Великоновосілському районі Донецької області (правонаступником якого є відповідач) Розпорядження від 26 квітня 2018 року, яким вирішено припинити виплату позивачу пенії.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене вище, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, враховуючи наявність Розпорядження відповідача про припинення позивачу виплати пенсії, яке мало своїм наслідком припинення виплати пенсії позивачу у період з травня 2018 року по грудень 2018 року, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 , самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), а саме: визнати протиправними та скасувати розпорядження відповідача від 26 квітня 2018 року, яким було вирішено припинити виплату пенсії позивачу.

Відповідно, позовні вимоги позивача про визнання дій протиправними - задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити суми заборгованості з пенсії суд зазначає наступне.

Як встановлено судом у спірний період пенсія позивачу нараховувалась, але не сплачувалась (а.с. 39).

На підставі зазначеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача нарахувати ОСОБА_1 пенсію за спірний період.

Відповідно позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Разом із цим підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити позивачу пенсію за період з 1 травня 2018 року по 31 грудня 2018 року - наявні.

Відповідно позовні вимоги в цій частині мають бути задоволенні.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 29 липня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті, беручи до уваги, що позивачем заявлені позовні вимоги немайнового характеру (визнання дій неправомірними), а позовні вимоги зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити виниклу заборгованість з пенсії є похідними від вимог про визнання дій неправомірними, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 132, 134, 139, 205, 242-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протипраним та скасувати Розпорядження Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілському районі Донецької області від 26 квітня 2018 року, яким припинено виплату пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, буд. 103) виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 ) в повному обсязі заборгованість з пенсії, яка виникла за період з 1 травня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, буд. 103) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - UA 6026001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ 22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Вступна та резолютивна частини суду проголошені у судовому засіданні 20 листопада 2019 року.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 2 грудня 2019 року.

Суддя Н.П. Волгіна