Справа № 120/3367/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 грудня 2019 р. Справа № 120/3367/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21050)

про: визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним рішення відповідача № 412/11-32-3/04 від 21.02.2019 року про відмову позивачеві в призначенні пільгової пенсії за віком на підставі п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі ЗУ «Про пенсійне забезпечення») та зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачеві пільгову пенсію за віком на підставі п. «з» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач за наслідками розгляду вказаної заяви відмовив позивачеві в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки адміністрація ПАТ «Автобусний парк» не надала згоди на проведення зустрічної перевірки первинних документів. Позивач відмову з таких мотивів вважає протиправною, адже відмова адміністрація ПАТ «Автобусний парк» у проведенні перевірки відповідачем не може позбавляти права позивача на отримання пенсії. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 23.10.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 10-денний строк з моменту отримання ухвали для усунення вказаних недоліків.

31.10.2019 року за вх. № 51463 через канцелярію суду позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 05.11.2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12.11.2019 року за вх. № 53058 на виконання вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 05.11.2019 року відповідачем через канцелярію суду надано належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

20.11.2019 року за вх. № 54303 відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому останню вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що на розгляд до управління звернувся позивач щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте у задоволенні заяви було відмовлено. Відмова мотивована відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідач вказує, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств. Так, у довідці № 108 від 19.12.2017 року, виданої ПАТ «Автобусний парк» вказано, що в період роботи з 12.07.1988 року по 26.05.2012 року позивач працював водієм автобусів міського пасажирського транспорту, однак первинних документів, на підставі яких вона видана не зазначено. З метою уточнення цієї інформації відповідачем було направлено запит до ПАТ «Автобусний парк» про проведення зустрічної перевірки, однак останній дозвіл на проведення зустрічної перевірки первинних документів не надав. З огляду на це, відповідач не може встановити дійний стаж роботи позивача, тому й відмовив у задоволенні його заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

06.02.2019 року позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. До вказаної заяви додав довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; довідку, що визначає право за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників; документи про місце проживання (реєстрації) особи; паспорт; трудову книжку; військовий квиток (довідку); довідку про зарплату.

Відповідач рішенням № 412/11-32-3/04 від 21.02.2019 року (протокол № 21 від 13.03.2019 року), прийнятим за наслідками розгляду цієї заяви, відмовив позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі ч. 3 ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до п. «з» ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від останнього місця роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 30 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Аналогічне положення міститься й у п. 8 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де вказано, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 30 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, регламентуються ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ст. 8 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 18 цього ж Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У п. 23, 24 Порядку № 637 визначено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі

документів.

Системний аналіз норм свідчить, що пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Таким чином, держава гарантує кожному виплату пенсії за умови наявності відповідного стажу роботи. До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. В свою чергу, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Саме на підставі зроблених у ній записів, органи Пенсійного фонду України призначають пенсію. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, а у виняткових випадках - на підставі показань свідків.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , що міститься в матеріалах справи, вбачається, що він у період з 28.09.1984 року по 16.04.1998 року працював на посаді «водителя автобуса всех марок по 3-му классу» в Черкаському АТП 23121; з 12.07.1988 року по 16.05.2012 року на посаді «водителя-кондуктора 3 класса на все типы автобусов» в ВАТ «Автобусний парк»; а з 17.05.2012 року працював водієм автобуса міського пасажирського транспорту в ПП ОСОБА_2 ..

В цілому на момент розгляду даної справи пільговий стаж позивача перевищує 30 років.

Посилання відповідача, як на підставу для відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, на те, що із запису трудової книжки, що йому видана, неможливо встановити факт роботи його саме водієм міського пасажирського транспорту слід оцінити критично, адже запис у трудовій книжці про виконання позивачем роботи водія-кондуктора не може не свідчити про те, що ним не виконувалася робота водія міського пасажирського транспорту. Водночас, суд враховує й те, що у трудовій книжці позивача, міститься запис, що протягом роботи на посаді водія-кондуктора йому було присвоєно кваліфікацію водія ІІ класу (01.07.1993 року) та І класу (16.08.2006 року) відповідно.

Більш того, стаж роботи позивача також підтверджується довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів за вх. № 1087 від 19.12.2017 року. Згідно наявній у ній інформації, позивач працював повний робочий день в ПАТ «Автобусний парк» з 12.07.1988 року згідно наказу № 97к від 12.07.1988 року по 16.05.2012 року згідно наказу № 14к від 16.05.2012 року та виконував перевезення пасажирів на автобусах міського пасажирського транспорту з 12.07.1988 року за професією, посадою водій автобусів міського пасажирського транспорту, що передбачено п. «з» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Суд також критично ставиться до пояснень відповідача щодо того, що ним було направлено до ПАТ «Автобусний парк» лист щодо проведення зустрічної звірки, однак останнім вказане прохання було проігнороване з огляду на те, що стаж роботи встановлюється на підставі записів, що містяться у трудовій книжці і лише у виключних випадках на підставі інших документів виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами та на підставі показань свідків. Більш того, не здійснення зустрічної перевірки не може бути підставою для позбавлення особи права у призначенні пенсію на пільгових умовах, враховуючи, що дійний трудовий стаж підтверджується записами у трудовій книжці.

Від так, відповідачем безпідставно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно позовна вимога у частині визнання протиправним рішення відповідача № 412/11-32-3/04 від 21.02.2019 року (протокол № 21 від 13.03.2019 року) про відмову позивачеві в призначенні пільгової пенсії за віком на підставі п. «з» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Разом із тим, суд звертає увагу на положення ч. 2 ст. 82 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", якою передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

З огляду на вказану норму, органом Пенсійного фонду України, за результатами розгляду заяви про призначення пенсії, приймається рішення про призначення пенсії або, навпаки, про відмову в призначенні пенсії.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

За таких обставин, суд констатує, що позивачем обраний не правильний спосіб захисту, адже визнання рішення відповідача протиправним не свідчить про безумовне негайне відновлення порушених прав позивача.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд з метою ефективного захисту права та інтересів позивача дійшов висновку вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення відповідача № 412/11-32-3/04 від 21.02.2019 року (протокол № 21 від 13.03.2019 року) про відмову позивачеві в призначенні пільгової пенсії за віком на підставі п. «з» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», адже невжиття судом такого заходу може призвести до неможливості виконання судового рішення в частині призначення позивачу пенсії за наявності чинного рішення відповідача, яким йому відмовлено у призначенні пенсії.

Стосовно позовної вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію позивачеві на підставі п. «з» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 06.02.2019 року, суд зазначає наступне.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на те, що суд визнав протиправним та скасував рішення відповідача № 412/11-32-3/04 від 21.02.2019 року (протокол № 21 від 13.03.2019 року) про відмову позивачеві в призначенні пільгової пенсії за віком на підставі п. «з» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», відповідно належним способом захисту порушених прав позивача буде саме зобов`язання відповідача призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 06.02.2019 року.

В контексті цього суд вважає за доречне зауважити, що згідно приписів ч. 1 ст. 83 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсії, як правило, призначаються з дня звернення особи за пенсією. Більш того, на момент звернення з відповідною заявою позивач мав необхідний стаж для призначення пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у сумі 769 грн. 00 коп..

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 та ст. 2, 6, 9, 73- 78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 412/11-32-3/04 від 21.02.2019 року (протокол № 21 від 13.03.2019 року) про відмову в призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком на підставі п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій призначити та виплатити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком на підставі п. «з» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 06.02.2019 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21100) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 769 грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21050)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 04.12.2019 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна