Справа № 360/3762/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року справа №360/3762/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Гайдара А.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Тішевського В.В., представника позивача - адвоката - Шурхна К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 360/3762/19 (головуючий суддя І інстанції - Тихонова І.В.), складене в повному обсязі 21 жовтня 2019 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про:

- визнання протиправними дії відповідача щодо невірного перерахунку пенсії позивачу;

- зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивачу з коефіцієнтом 0,48600, кратності 1,35 і виплатити заборгованість, починаючи з 01.10.2017 з цим коефіцієнтом;

- зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивачу, починаючи з 01.04.2019 при перерахунку пенсії працюючому пенсіонеру, використовуючи формулу Кс (до 2017 кратності 1,35%)+ Кс (після 2017 кратності 1%)=0,48600 +0,02=0,50600, з коефіцієнтом 0,50600, і виплатити заборгованість (а.с. 3-4).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року відмовлено у задоволені позову у повному обсязі (а.с. 189-192).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що з 01.04.2019 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу автоматично по стажу та заробітку передбаченому ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після перерахунку загальний стаж позивача складає 38 років 05 місяців 09 днів, Заробітну плату для обчислення взято за період роботи з 01.01.1991 по 31.12.1995 та згідне даних персоніфікованого обліку з 01.07.2006 по 31.12.2018 заробіток складає 9704,32 грн., Коефіцієнт для обчислення заробітку 2,0335.

Під час дії редакції ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до внесення змін 2017 року згідно Закону Україні «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017, коефіцієнт трудового стажу позивача при виході на пенсію в 2016 році складав 36x0,0135=0,48, після ж внесення змін до згаданої вище ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначений коефіцієнт зменшився - (36+2)х0,01=0,38 - коефіцієнт трудового стажу при перерахунку на 1 квітня 2019 року.

Таким чином становище позивача в зв`язку з прийняттям змін до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було погіршене, що виразилось в зменшенні пенсійного забезпечення.

Однак статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, позивач вважає, що коефіцієнт стажу при перерахунку в 2019 році слід здійснювати наступним чином: Кс(до 2017) + Кс(після 2017)=0,486 +0,02=0,506.

Такий розрахунок відповідає вимогам ст.25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме коефіцієнт страхового стажу 1. Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за вказаною в статті формулою.

За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08%.

Таким чином, в зв`язку з тим, що право на пенсійне забезпечення позивач отримав під час дії Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції до внесення змін відповідно до Закону України від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», погірщення його становища та перерахунок пенсії відповідно до закону, який погіршує його становище є таким, що не відповідає Конституції України та є протиправним.

Таким чином позивач вважає, що і дії відповідача щодо перерахунку пенсії відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону № 2148-УІІІ від 03.10.2017, є протиправними (а.с. 197-200).

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області із заявою від 15 липня 2016 року про призначення йому пенсії за віком (арк. спр. 48).

Протоколом від 04.08.2016 № 2408 позивачу призначено пенсію за віком з 08.07.2016 в сумі 1446,10 грн. (а.с. 39).

12.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі ч. 4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом №142/С-7 від 26.04.2019 ОСОБА_1 повідомлено про здійснення перерахунку пенсії (а.с. 11) на підставі ч. 4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2019, що підтверджено рішенням № 63 (а.с. 161-162).

Після перерахунку загальний стаж ОСОБА_1 складає 38 років 05 місяців 09 днів, заробітну плату для обчислення взято за період роботи з 01.01.1991 по 31.12.1995 та згідне даних персоніфікованого обліку з 01.07.2006 по 31.12.2018 заробіток складає 9 704,32 грн., Коефіцієнт для обчислення заробітку 2,0335.

Не погодившись із діями відповідача щодо перерахунку пенсії за віком в розмірі, обчисленому із застосуванням Закону №1058-ІV у редакції від 03 жовтня 2017 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для застосування величини оцінки одного року страхового стажу за абзацом першим пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у розмірі 1,35 %, оскільки пенсію позивачу за Законом № 1058-IV призначено 04.08.2016, тобто не в період з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії у гривнях, Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону з якої обчислюється пенсія у гривнях, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати розраховується, як сума коефіцієнтів заробітної плати поділити на кількість місяців заробітної плати для розрахунку пенсії.

Відповідно до ч.2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком. Розмір та порядок такого підвищення пенсії визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (абзац п`ятий частини першої статті 25 із змінами,внесеними згідно із Законами України від 28.12.2007 р. N 107-VI, від 03.10.2017 р. N 2148-VIII) коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс = (См х Вс) / (100% х 12), де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Відтак, за загальним правилом, станом на час перерахунку позивачу пенсії за віком величина оцінки одного року страхового стажу становить 1%.

Позивач вважає, що ця величина має становити 1,35% до 2017 року та 1% після 2017 року, як це передбачено пунктом ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.10.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017 року, яким внесені зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Згідно ч. 4-3 Закону пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Таким чином, позивачу в порядку перерахунку пенсії , за інший період, починаючи з 1 жовтня 2017 року величина оцінки одного року страхового стажу , відповідно до вимог пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, становить 1 %, що фактично здійснено відповідачем.

Підстави для застосування величини оцінки одного року страхового стажу за абзацом першим пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 1,35 % - відсутні, оскільки пенсію позивачу вперше призначено 04.08.2016, а не в період з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року, що є не тотожними обставинам справи та спростовує доводи апелянта про можливість встановлення величини оцінки одного року шляхом складання зазначеної кратності до 2017 року(1.35%) та після 2017 року ( 1%) та визначення коефіцієнта 0,50600.

Як вбачається із вищезазначеного при призначенні та проведенні перерахунку пенсії позивачу Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області дотримано вимоги вищенаведених нормативних актів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що при перерахунку позивачу пенсії, відповідач правильно визначив величину оцінки одного року та, відповідно, індивідуальний коефіцієнт.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що чинним законодавством не встановлено право позивача самостійно визначати коефіцієнт заробітної плати для призначення/перерахунку пенсії, це є виключними повноваженнями органу Пенсійного фонду України.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 360/3762/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 04 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

А.В. Гайдар

Г.М. Міронова