Справа № 160/7104/19
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/7104/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 ( суддя першої інстанції Горбалінський В.В.) в адміністративній справі №160/7104/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій просив визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 15.04.2019 року №2308-п "Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 "

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що копію наказу від 15.04.2019 року №2308-п "Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 " вручено позивачу 26.04.2019 року, та відповідно до змісту вказаного наказу початок перевірки визначено - з 26.04.2019. Тобто, вказаний наказ вручено позивачеві у день фактичного проведення вищевказаної перевірки, що є порушенням вимог пункту 77.4 статті 77 ПК України. Крім того, в обґрунтування позовних вимог зазначено порушення п.102.1 ст.102 ПК України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 в задоволені позову відмовлено. Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що оскаржуваний наказ прийнято контролюючим органом у відповідності до вимог Податкового кодексу України, у межах компетенції та у спосіб передбачений чинним законодавством, а тому підстав для визнання спірного наказу протиправним не вбачається.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційних вимог здебільше посилається на не дотримання перевіряючими вимог п.102.1 ст.102 ПК України, оскільки період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, що свідчить про його невідповідність вимогам п.102.1 ст.102 ПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача посилається на неприпустимість доводів позивача в обґрунтування своєї позиції, оскільки оскаржуваний наказ прийнято контролюючим органом у відповідності до вимог Податкового кодексу України, у межах компетенції та у спосіб передбачений чинним законодавством, а тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Справа судом апеляційної інстанції розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 15.04.2019 року №2308-п призначено проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 тривалістю 10 днів, з 26.04.2019 року.

Листом від 26.04.2019 року №1 (вх. ГУ ДФС від 26.04.2019 №52961/ФОП) ФОП ОСОБА_1 повідомив про втрату первинних документів.

Так, 26.04.2019 року посадовими особами контролюючого органу складено акт №24090/04-36-13-05/НОМЕР_1 про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

На підставі наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській від 26.04.2019 року №2554-п області строк перевірки перенесено до дати відновлення та надання документів, але не більше ніж на 90 календарних днів.

26.07.2019 року ФОП ОСОБА_1 відмовлено в допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки та у наданні документів до перевірки.

Також, 26.07.2019 року посадовими особами Головного управління ДФС у Дніпропетровській області складено акт № 42038/04-36-13-05/НОМЕР_1 від 26.07.2019 р. "Про відмову від допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки та у наданні документів".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно абзацу другого підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Пунктом 77.1 статті 77 Податкового кодексу України передбачено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Як слідує з матеріалів справи 22.12.2018 року на сайті Державної фіскальної служби України було опубліковано оприлюднено графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік, до якого включено ФОП ОСОБА_1 .

Згідно абзацу першого пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у Головного управління ДФС у Дніпропетровській області були достатні підстави для прийняття наказу від 15.04.2019 року № 2308-п "Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ".

В силу вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав копію вказаного наказу 18.04.2019 року., в той час як в спірному наказі зазначено провести перевірку з 26.04.2019 року тривалістю 10 робочих днів, чим спростовується твердження позивача, що оскаржуваний наказ був отриманий у день проведення перевірки.

Отже, встановлене спростовує твердження позивача щодо порушення термінів вручення спірного наказу на проведення планової документальної перевірки.

Щодо доводів апелянта про не дотримання вимог п.102.1 ст.102 ПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України: контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Апелянт послався на те, що призначаючи проведення планової перевірки підприємства позивача за період з 01.01.2016 року, відповідачем вчинена спроба провести перевірку дотримання позивачем вимог податкового законодавства в частині сплати податку на додану вартість після спливу 1114 днів з дня, що настає за граничним строком подання податкової декларації (22.02.2016 р.), прямо порушує імперативний строк 1095 днів, передбачений п. 102.1. ст.102 ПК України.

Суд зазначає, що при плануванні, організації та проведенні документальних перевірок слід враховувати, що з 01.01.2017року строки давності поширюються також на період, який може бути охоплений перевіркою. Початок перебігу цього строку обчислюється з дня граничного строку подання податкової декларації.

Проведення податковим органом перевірки суб`єкта господарювання є способом реалізації відповідачем владних управлінських функцій шляхом видання наказу про її проведення в межах наданих законодавством повноважень, з метою виконання покладеної на відповідача контролюючої функції. Дотримання податковим органом положень податкового законодавства при призначенні перевірки спірним наказом на підставі затвердженого плану-графіку, що встановлено судом апеляційної інстанції, спростовує доводи заявника касаційної скарги щодо протиправності наказу.

В межах спірних правовідносин судом встановлено, що перевірка не може стосуватися періоду, який виходить за межі 1095 днів.

Суд зазначає, що встановлений п. 102.1 ст. 102 ПК України строк давності 1095 днів обмежується не кількістю днів перевірки, а її періодом, а саме 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

В свою чергу, позивач не довів перевищення відповідачем при встановлені періоду, що підлягав перевірці, строку давності 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації за січень 2016 року, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Тому включення контролюючим органом періоду перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року не свідчить про протиправність наказу на проведення такої.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволені позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 в адміністративній справі №160/7104/19 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва