Справа № 240/11982/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

05 грудня 2019 року м. Житомир справа № 240/11982/19

категорія 113070000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Панкеєва В.А., розглянувши позовну заяву дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування приписів та розрахунку,

встановив:

Дочірнє підприємство "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" звернулось до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати припис №0071918 від 19.11.2019 та постанову № 147642 від 19.11.2019 Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 1013/19 від 26.09.2019;

- визнати протиправним та скасувати припис № 0071919 від 19.11.2019 та постанову № 147643 від 19.11.2019 Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 1042/19 від 04.10.2019.

З поданих матеріалів встановлено, що 26 вересня 2019 року посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за результатами перевірки транспортного засобу було складено акт № 179821 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Під час проведення перевірки виявлено порушенення "перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, а саме нормативно допустима повна маса т.з. 40,00 т, а згідно вагового контролю 43,20 т, чим порушено п. 22.5. Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001; у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт», перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, перевищення становить 8 % ч. 1 абз. 14".

За результатами встановлених порушень контролюючим органом було складено розрахунки плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу:

- № 1013/19 від 26.09.2019, згідно з яким плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 26.09.2019 № 032648, про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів склала загальну суму 156,00 Євро;

- №1042/19 від 04.10.2019 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 04.10.2019 № 032728, про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів на загальну суму 452,25 євро.

Суд наголошує, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "…" питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів "…". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

У п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ч.5 ст.125 Конституції України з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на наведене, розрахунки плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу не є рішеннями суб`єкта владних повноважень.

Суд зауважує, що такі розрахунки також не є актами індивідуальної дії і самі по собі не створюють негативних наслідків для позивача.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019 по справі №803/3/18 дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування розрахунку не мають спірних правовідносин, що у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Згідно з п.1 ч.1 ст.170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства;.

Нормами ч.2 ст.170 КАС України встановлено, що про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

З приводу тлумачення норми "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" у постанові Великої Палати у справі №803/3/18 зазначено, що вказане поняття слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на наведене, розрахунок плати за проїзд не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, у зв`язку з чим, спір в цій частині відсутній.

Таким чином, вимоги про визнання протиправними та скасування розрахунків плати проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 1013/19 від 26.09.2019 та № 1042/19 від 04.10.2019 не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Частиною п`ятою статті 170 КАС України визначено, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі в частині оскарження розрахунків.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Відмовити дочірньому підприємству "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" у відкритті провадження в адміністративній справі в частині оскарження дочірнім підприємством "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" розрахунків Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 1013/19 від 26.09.2019 року та № 1042/19 від 04.10.2019.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Панкеєва