Справа № 120/1865/19-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 листопада 2019 р. Справа № 120/1865/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича,

за участі секретаря судового засідання Кушніренко Оксани Василівни,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бурки Миколи Віталійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, визнання протиправими дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, у якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-10445-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сформовану Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області 21 травня 2019 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 05 червня 2019 року нею отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10445-17 від 21 травня 2019 року, якою вимагалося сплатити заборгованість в сумі 3071,97 гривні.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом щодо визнання його протиправним та скасування.

Ухвалою від 14 червня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

05 липня 2019 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, згідно з даними інформаційної системи "Податковий блок" позивач має дві ознаки: зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснює незалежну професійну діяльність (адвокатську діяльність). Відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зокрема й адвокатську діяльність. Отже, на думку відповідача, зважаючи на те, що позивач має статус фізичної особи-підприємця та провадить незалежну професійну діяльність, тому зобов`язана сплачувати єдиний внесок і як фізична особа-підприємець, і як особа, що здійснює адвокатську діяльність.

Також, представником відповідача 05 липня 2019 року подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

08 липня 2019 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій, окрім вимог, що містить позовна заява, також просила визнати протиправними дії відповідача щодо взяття її 21 серпня 2018 року на облік як самозайняту особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, та зобов`язати податковий орган зняти її з вказаного обліку.

Ухвалою від 10 липня 2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача щодо розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін відмовлено.

Іншою ухвалою від 12 липня 2019 року провадження у справі зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №520/3939/19.

Позивачем 03 жовтня 2019 року подано до суду клопотання про поновлення провадження у справі у зв`язку з прийняттям Верховним Судом рішення у зразковій справі №520/3939/19.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2019 року клопотання позивача про поновлення провадження у справі задоволено та провадження у справі поновлено.

Іншою ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року повернуто заяву позивача від 08 липня 2019 року про уточнення позовних вимог.

08 жовтня 2019 року представником відповідача подано клопотання про заміну Головного управління ДФС у Вінницькій області його правонаступником в особі Головного управління ДПС у Вінницькій області в порядку, визначеному статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2019 року клопотання представника відповідача про заміну відповідача правонаступником задоволено; замінено відповідача в особі Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області його правонаступником, яким є Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області.

30 жовтня 2019 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій, окрім вимог, що містить позовна заява, також просила визнати протиправними дії відповідача щодо взяття її 21 серпня 2018 року на облік як самозайняту особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, та зобов`язати податковий орган зняти її з вказаного обліку.

Зважаючи на відповідність поданої заяви вимогам, що встановлені до такої статтею 47 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийняв її до розгляду.

Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року суд вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на 18 листопада 2019 року. Водночас, даною ухвалою витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області та зобов`язано надати інофрмацію (доказ) щодо взяття позивача на облік платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як самозайняту особу, яка провадить незалежну професійну діяльність.

На виконання вимог ухвали суду від 07 листопада 2019 року 18 листопада 2019 року представником відповідача подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що згідно з реєстраційними та обліковими даними ОСОБА_1 здійснює діяльність як фізична особа-підприємець і як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність. Відповідно до абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Також разом із додатковими поясненнями подано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача у порядку письмового провадження.

Позивачем 18 листопада 2019 року подано клопотання про долучення листа Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області вих. №17257/В/02-32-50-06 від 26 липня 2019 року до матеріалів справи.

Також 18 литсопада 2019 року позивачем подано клопотання, яким уточнено ідентифікаційний код відповідача.

У судовому засіданні, що відбулось 18 листопада 2019 року, суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою визнав явку представника відповідача обов`язковою у зв`язку із необхідністю отримання додаткових пояснень.

У судовому засіданні 27 листопада 2019 року позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись при цьому на обставини, наведені у позовній заяві та у заяві про уточнення позовних вимог, що подана 30 жовтня 2019 року.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 13 грудня 2003 року на підставі рішення Вінницької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 16 грудня 1993 року отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №39.

06 березня 2001 року Реєстраційною палатою Вінницької міської ради ОСОБА_1. видано свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, про що зроблено запис 28 лютого 2001 року у журналі обліку реєстраційних справ за №24901446Ф0080175.

13 березня 2001 року ОСОБА_1 взята на облік як платник податків у податковому органі.

02 грудня 2007 року видане свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи було замінене державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради та видане нове свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2.

07 грудня 2012 року позивачем подано до органу державної податкової служби заяву про застосування спрощеної системи оподаткування.

21 травня 2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10445-17, якою вимагалось від позивача сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 3071,97 гривень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на те, що адміністративна справа №120/1865/19-а є типовою справою, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №520/3939/19.

При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, судом в ході розгляду цієї адміністративної справи враховуються правові висновки Верховного Суду, що викладені ним в ухваленому 02 вересня 2019 року рішеннні за результатами розгляду зразкової справи №520/3939/19-а.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.

Частиною 1 статті 7 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені особи, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а частиною 2 цієї статті встановлено, що перелік, доповнення та уточнення кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а також конкретних видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, до яких належать особи, визначаються законами України за видами.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регуює Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закон).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина 2 статті 2 Закону).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини 1 статті 1 Закону).

Відповідно до положень пунктів 4, 5 частини 1 статті 4 Закону платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

Позивач є платником єдиного внеску - фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини 1 статті 4 Закону.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (частина 2 статті 5 Закону).

Відповідно до статей 5, 16, 19 Закону розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказом Міністерства фінансів України №1162 від 24 листопада 2014 року (надалі - Порядок №1162).

Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку №1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини 1 статті 4 Закону (пункт 3 розділу І Порядку №1162).

Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку №1162).

В ході судового розгляду суд встановив, що позивач як фізична особа-підприємець з 13 березня 2001 року перебуває на обліку контролюючого органу як платник єдиного внеску, що не заперечується сторонами.

Розділом ІІІ Порядку №1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини 1 статті 4 Закону, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою №2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).

Аналіз положень цього Порядку свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою №1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок №1162 не передбачає.

Суд встановив, що позивач після отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №39, яким їй присвоєно (підтверджено) кваліфікацію зайняття адвокатською діяльністю, заяву за формою №1-ЄСВ до контролюючого органу не подавала. Натомість, відповідач самостійно встановив позивачу як фізичній особі-підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності, що не узгоджується з нормами Порядку №1162, якими визначена процедура взяття на облік платників єдиного внеску.

Щодо внесення відомостей про платника єдиного внеску до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то слід врахувати наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Державний реєстр створюється для забезпечення, зокрема, ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації (частина 1 статті 16 Закону).

Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб (частина 2 статті 16 Закону).

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац 2 частини 3 статті 16 Закону).

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац 3 частини 1 статті 20 Закону).

Відомості про фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац 3 частини 2 статті 20 Закону).

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (надалі - Положення №10-1), яке відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

З метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення №10-1).

Облікова картка відкривається у разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом (пункт 2 розділу ІІІ Положення №10-1).

До облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Дослідивши форму витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (додаток 8 до Положення №10-1, пункт 6 розділу V), слід зазначити, що до відомостей, які містить цей витяг, віднесено й відомості щодо статусу застрахованої особи, серед типів якого нормотворець визначає фізичну особу-підприємця і самозайняту особу, під якою мається на увазі особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, що обумовлює висновок про те, що такого статусу застрахованої особи, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, Положення №10-1 не визначає.

Відтак, аналіз положень Закону та Положення №10-1 дає підстави для висновку про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до ПФУ щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Враховуючи те, що позивач не перебуває на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітність як такий платник, тому відповідачем безпідставно встановлено позивачу як платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нараховано на цій підставі єдиний внесок.

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України №435 від 14 квітня 2015 року (надалі - Порядок №435), визначає процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до Державної фіскальної служби України, яка є центральним органом виконавчої влади, який реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів.

Згідно з пунктом 16 розділу IV Порядку №435 фізичні особи-підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти (додаток 5).

Положення пункту 16 розділу IV Порядку №435 є бланкетними та відсилають до додатка 5 «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску», розділом 6 якого визначені типи платника, серед яких окремо зазначено ФО - на загальній системі оподаткування, ФО - на спрощеній системі оподаткування, особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, членів фермерського господарства. Визначення окремого типу платника «фізичної особи-підприємця, яка має ознаку незалежної професійної діяльності» формою звіту не передбачено.

Відтак, приписи пункту 16 Порядку №435 щодо обов`язку формування та подання звіту фізичною особою-підприємцем, яка має ознаку незалежної професійної діяльності, не відповідають положенням пунктів 4 та 5 частини 1 статті 4 Закону. Особи, визначені цими пунктами, є окремими платниками єдиного внеску з певними особливостями їх обліку, різною базою нарахування єдиного внеску та порядку його сплати, а тому поєднання двох різних статусів платників єдиного внеску на рівні підзаконного нормативно-правового акта призводить до невідповідності норм Порядку положенням Закону.

Отже, слід дійти висновку, що статус фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та, як наслідок, порядок обліку та сплати єдиного внеску такою особою Закон не передбачає.

З урахуванням наведених норм суд дійшов висновків, що за наявного існуючого правового регулювання взяття та перебування на обліку платника єдиного внеску фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності не передбачено. Водночас, взяття контролюючим органом на облік особи як платника єдиного внеску - фізичної особи-підприємця (пункт 4 частини 1 статті 4 Закону) та внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб унеможливлює нарахування єдиного внеску за іншим типом платника без прийняття відповідних рішень і внесення змін щодо попереднього обліку особи у спосіб, визначений Законом і підзаконними нормативно-правовими актами.

Разом із тим, підзаконний нормативно-правовий акт спеціальної облікової політики в частині визначення такої категорії платників єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності не відповідає статті 4 Закону. А також, зміна контролюючим органом обліку особи платника єдиного внеску в спосіб, не встановлений Законом або встановлений підзаконним нормативно-правовим актом, який не відповідає Закону в цій частині, та нарахування на підставі таких дій єдиного внеску, суперечить принципам законності та належного врядування.

Відтак, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо формування вимоги про сплату боргу (недоїмки), яка оскаржується, є протиправними, порушують майнові права та інтереси позивача, а тому вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10445-17, що сформована Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області 21 травня 2019 року, слід визнати такою, що є протиправною та підлягає скасуванню.

Також, на переконанння суду, задоволенню підлягають позовні вимоги щодо визнання протиправними дій контролюючого органу щодо взяття позивача 21 серпня 2018 року на облік як самозайняту особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, адже в ході судового розгляду встановлено, що контролюючим органом самовільно та безпідставно встановлено позивачу ознаку професійної незалежної діяльності та взято на облік як платника єдиного внеску як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність. За встановлених обставин з метою надання ефективного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача зняти ОСОБА_1 . з вказаного обліку.

Відповідно до статтей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1921 гривні. Також позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921 гривні за подання до суду 30 жовтня 2019 року заяви про уточнення позовних вимог, що прийнята судом до розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відтак, позивачем заявлено вимоги немайнового характеру (щодо визнання протиправними дій щодо взяття її на облік як самозайняту особу та зобов`язання зняти з такого обліку), а також вимогу майнового характеру (щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), а тому належна до сплати сума судового збору за звернення до суду з позовом, що містить такі вимоги, мала б становити 1536,80 гривень (768,40 гривень + 768, 40 гривень).

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, тому на користь позивача слід стягнути сплачений нею при поданні позовної заяви та при поданні заяви про уточнення позовних вимог судовий збір у розмірі 1536 гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області.

У зв`язку із викладеним та керуючись статтями 5, 9,72-78, 90, 139, 194, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області щодо взяття ОСОБА_1 на облік як самозайняту особу, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області зняти ОСОБА_1 з обліку як самозайняту особу, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-10445-17, що сформована Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області 21 травня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1536 (однієї тисячі п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області (місцезнаходження: м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43142454)

Рішення суду в повному обсязі складено 02.12.2019

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович