Справа № 640/2099/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Справа № 640/2099/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Лічевецького І.О., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Стеценка О.В.,

представника відповідача Писаненка С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 липня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Державної міграційної служби України

про визнання протиправним та скасування наказу і

зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Асбайт Іяд (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування наказу ДМС України від 30.08.2016 р. № 218 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 ;

- зобов`язання ДМС України проінформувати Адміністрацію ДПС України, СБУ, МВС України та НБУ про визнання протиправним та скасування наказу ДМС України від 30.08.2016 р. № 218 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 липня 2019 року адміністративний позов було задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ ДМС України від 30.08.2016 р. № 218 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 .

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявності законодавчо визначених підстав для анулювання виданого позивачу паспорта громадянина України, а також з того, що відповідачем не було дотримано процедури вирішення цього питання.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не набув громадянство України в порядку, визначеному законодавством, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи не витребував у позивача доказів, які б підтверджували наявність підстав для набуття ним громадянства України за територіальним походженням, що судом неправомірно застосовано до спірних правовідносин Порядок № 320.

Крім того, в обґрунтування своєї правової позиції апелянт посилається на практику Верховного Суду у справах №№ 826/14279/17, 826/1417/17.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2019 р. було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянтів та правомірності рішення суду першої інстанції, а також, зокрема зазначає, що він набув громадянство України у порядку, визначеному законодавством, чинним на той час, що окупація АРК не може бути підставою для анулювання паспорту громадянина України, що в оскаржуваному ним наказі ДМС взагалі відсутнє будь-яке посилання на норму Закону України «Про громадянство України» або іншого нормативно-правового акта, на підставі якого прийнято такий наказ.

Крім того, в обґрунтування своєї правової позиції позивач також посилається на практику Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.09.2012 Залізничним РВ у м. Сімферополі ГУ ДМС України в АР Крим позивачу видано паспорт громалдянина України серії НОМЕР_1 .

Наказом ДМС України від 30.08.2016 № 218 у зв`язку з тимчасовою окупацією АРК, а також окремих районів, міст та селищ Донецької і Луганської областей згідно переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, затвердженого постановою КМУ від 07.11.2014 № 1085-р, ураховуючи ст. 7 Закону України «Про основи національної безпеки України», визнано недійсним (анульованим), зокрема, бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Вважаючи зазначений наказ ДМС протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон № 2235-III), Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України від 13.04.2012 № 320, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 320), Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі- Порядок № 302).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 6 Закону № 2235-ІІІ громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 8 Закону № 2235-ІІІ передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Пунктом 10.4 Порядку № 320 передбачено, що погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти: які обмінюються у зв`язку зі зміною (переміною) прізвища, імені та по батькові; у разі встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); у разі непридатності паспорта для користування (пошкодження з різних причин, утрата фотокартки); осіб, громадянство України яких припинено; знайдені, замість яких видано нові; померлих громадян; зіпсовані під час заповнення; оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України; не отримані власником протягом року.

У разі оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до Державної міграційної служби України для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС України. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС України, другий - у територіальному органі (підрозділі).

Якщо паспорт, який підлягає знищенню, видавався іншим територіальним підрозділом, до цього територіального підрозділу надсилається повідомлення за формою, наведеною у додатку 21 цього Порядку.

У випадках знищення паспортів, зіпсованих при заповненні, у Книзі обліку проставляється відмітка про псування паспорта із зазначенням номера і дати затвердження акта про знищення паспорта, а в графі 1 наклеюється вирізка з бланка паспорта громадянина України, де зазначено серію і номер паспорта.

Відповідно до п. 39 Порядку № 302 за наявності підстав, зазначених у цьому Порядку, раніше виданий паспорт підлягає вилученню, поверненню державі, знищенню або тимчасовому затриманню.

Особа, стосовно якої громадянство України припинено відповідно до Закону № 2235-ІІІ, зобов`язана у порядку та строки, встановлені законодавством про громадянство України, повернути паспорт територіальному підрозділу ДМС, що здійснив його оформлення та видачу (п. 40 Порядку № 302).

Забороняється вилучення в особи паспорта, крім випадків, передбачених законом, зокрема взяття паспорта в заставу (п. 43 Порядку № 302).

Згідно з п.п. 44, 45 Порядку № 302 територіальні органи чи територіальні підрозділи ДМС мають право вилучити, а також тимчасово затримати паспорти, які оформлені з порушенням вимог законодавства, підроблені, або в інших випадках, передбачених законом. Під час вилучення або тимчасового затримання паспорта складається відповідний акт встановленого МВС зразка та видається відповідна довідка.

Паспорт вважається недійсним у разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для подальшого використання; 4) припинення особою громадянства України; 5) коли він заявлений як втрачений або викрадений; 6) смерті особи, якій було видано паспорт; 7) виключено; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Відповідно до п.п. 46-49 Порядку № 302 у разі оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства керівник територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку, за результатами якої складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному підрозділі ДМС.

Недійсні паспорти анулюються шляхом пробиття не менш як одного отвору в машинозчитуваній зоні, після чого знищуються.

Знищення недійсних паспортів здійснюється комісією в складі не менше трьох посадових осіб територіального органу та територіального підрозділу ДМС, яка складає акт про списання та знищення недійсних паспортів у трьох примірниках.

Недійсні паспорти знищуються щомісяця згідно з актом про знищення недійсних паспортів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, правовою підставою для визнання паспорту громадянина України недійним є його оформленя з порушенням вимог чинного законодавства України.

Разом з тим, законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру встановлення ДМС правомірності видачі особі паспорту громаяднина України, яка передбачає проведення службового розслідування та складання за його результатами відповідного висновку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що ДМС України не проводилась службова перевірка правомірності видачі позивачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та висновок у відповідності до процедури, визначеної Поярдком № 302, не складався.

При цьому, висновок службового розслідування від 18.03.2016, який відповідачем надавався до суду першої інстації та в ході апеляційного провадження, складений за результатами перевірки правомірності документування позивача закордонним паспортом, а не паспортом громадянина України, блянк якого визнано недійсним оскаржуваним у цій справі наказом ДМС України.

Отже, відповідачем не дотримано регламентовану законодавством процедуру визнання недійсним паспорту громадянина України.

Крім того, колегія суддів відзначає, що в оскаржуваному в цій справі наказі від 30.08.2016 № 218 відповідачем не зазначено жодної конкретної правової норми, якою регламентовано застосовану ним підставу для визнання недійсним бланку паспорта позивача.

Водночас, саме лише посилання відповідача у зазначеному наказі на тимчасову окупацію АРК та окремих територій Донецької і Луганської областей не є у розумінні чинного законодавства правовою підставою для визнання недійсним балнку паспорта громадянина України.

Також колегія суддів відзначає й те, що наказом від 20.08.2016 № 218 ДМС визнано недійсним саме бланк паспорта. Проте, вищевикладеними нормами чинного законодавства передбачено можливість визнання недійсним паспорту громадянина України, а не бланку паспорту.

Доводи апелянта про те, що позивач не набув громадянство України в порядку, визначеному законодавством, колегія суддів приймає до уваги, але зазначає, що ці та інші обставини мали бути перевірені відповідачем у ході проведення відповідного службового розслідування в Порядку № 302, яке в даному випадку відповідачем не здійснювалося.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи не витребував у позивача доказів, які б підтверджували наявність підстав для набуття ним громадянства України за територіальним походженням, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки, як відзначалося вище, з`ясування цих та інших питань мало бути здійснено ДМС при реалізації наданих їй дискреційних повноважень шляхом проведення вищевказаного розслідування за відповідною процедурою.

Посилання апелянта на те, що судом неправомірно застосовано до спірних правовідносин Порядок № 320, є необґрунтованими, оскільки саме цей Порядок діяв на момент видачі позивачу паспорта громадянина України.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги посилання апелянта на практику Верховного Суду у справах №№ 826/14279/17, 826/1417/17, але зазначає, що рішення в цих справах ухвалені за інших обставин.

Надаючи оцінку всім доводам сторін, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини цієї справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Державної міграційної служби України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 липня 2019 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

При цьому, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 листопада 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: