Справа № 160/9931/19
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року Справа № 160/9931/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
за участі секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача: представника відповідача:Беззубкіна С.М., Дудченко А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позову зазначено, що позивачу на праві приватної власності належить комплекс будівель та споруд сільськогосподарського призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Означені будівлі та споруди позивач використовує в процесі свої діяльності сільськогосподарського виробника, в якості складу для зберігання сільськогосподарської продукції, оскільки здійснює господарську діяльність шляхом вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур та насіння олійних культур.
Податкове повідомлення-рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню судом, оскільки відповідачем було помилково віднесено об`єкти за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 86 до об`єктів, за які підлягає сплаті податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з огляду на те, що комплекс будівель та споруд позивача, не є об`єктом оподаткування, згідно п.п. «ж» п.п 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, оскільки використовується ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/9931/19 та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04 листопада 2019 року. Останнє судове засідання відбулось 20 листопада 2019 року.
04 листопада 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він вказав, що об`єктами оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України).
Згідно з пп. «ж» пп. 266.2.2 п, 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.
Згідно з пп. 266.3.1 п. 2663 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначає Закон України від 01.07.2004 №1952-1У "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952-ІV).
Пунктом 1 ст. 1 Закону №1952- ІV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Пунктом 1 статті 26 Закону №1952- ІV визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.
У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.
Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок).
Статтею 58 Закону №1952- IV визначено, що для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, також подається технічний паспорт на такий об`єкт.
За бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об`єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об`єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації. У разі коли зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна відбулися у зв`язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.
У випадках, передбачених абзацами першим та другим цього пункту, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносить відомості про об`єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об`єкт та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.
Доводи наведені ОСОБА_1 у позові не звільняють його від обов`язку сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки як власника нежитлового приміщення, оскільки відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно комплекс нежитлових приміщень, що належать позивачу не визначений як будівлі сільськогосподарського товаровиробника.
У судовому засіданні 20 листопада 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, просив відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , смт. Губиниха, вул. Радянська, буд. №86,.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.
Відповідно до пп. 266.1.1. та пп.266.2.1 ст. 266 Податкового кодексу України (далі -ПК України) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Як визначено пп. 266.3.1 та 266.3.2. ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до пп. «ж» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Позивач є власником комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Радянська, буд. № 86, вказане майно належить позивачу на праві власності, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.09.2016 №68874120 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.03.2019 №158775375.
Згідно з вказаною довідкою та технічним паспортом, складеним КП НМБТІ ДОР належний позивачу майновий комплекс за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Радянська, буд. №86 складається з: будівля прохідної (А), гараж (Б), механізований склад (В), корівник (Г), корівник (Д), будівля тваринника (Е), майстерня (Ж), корівник (3), корівник (І), вагова (Л), склад (М), склад (Н), мех. майстерня (Й), склад (О), будівля холодильної камери (Ц), виробнича будівля (П), будівля холодильної камери (X), вбиральня (Р), вбиральня (Т), сарай (У), літній душ (Ф), навіс (Ч), навіс (Ш), навіс (Щ), силосна яма (с/я), силосна яма (с/я1), водопровідна башта (вод), водопровідна башта (вод1), колодязь (К), огорожі №1, 2, ємності №3-6, градирня №7.
Зазначене майно належить ОСОБА_1 на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2012 року по справі №2-3859/2011.
Так, у вказаному рішенні судом встановлено, що на підставі договорів купівлі-продажу та дарування майнових паїв, укладених між співвласниками СВК ім. Котовського та ОСОБА_1 , останній придбав майнові паї СВК ім. Котовського на загальну суму 544501 гривень, що підтверджується копіями договорів.
На підставі вищевказаних договорів, позивачеві Губиниською селищною радою було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серії ДНХ № 0004556, згідно якого ОСОБА_1 є власником майнового паю СВК ім. Котовського на загальну суму 544501 гривень.
Окрім того, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ДН-Х № № 0004627 належить майновий пай СВК ім. Котовського на загальну суму 102864 гривень.
4 жовтня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до загальних зборів співвласників СВК ім. Котовського з проханням в рахунок погашення його майнового паю передати йому майно в натурі, а саме: МТФ № 3, в склад якого входять: чотири корівники, три телятники, зерносховище, два будинки тваринника, пункт штучного запліднення, склад для сіна, вагова, огорожа МТФ, колодязь, сінажна яма, силосна яма, водонапірна башта, прохідна, БАМ, гараж на загальну суму 544502 гривень.
20 травня 2008 року відбулись загальні збори власників спільного майнового комплексу, в склад якого ввійшла і МТФ № 3, на яких було вирішено в рахунок погашення майнового паю, належного ОСОБА_1 передати йому у власність майновий комплекс згідно додатку № 1, а згідно вказаного додатку ОСОБА_1 передано п`ять корівників, телятник, пункт штучного запліднення, будинок тваринників, склад сіна, чотири колодязі, паркан МТФ, вісову МТФ, будинок тваринників, водоустановку, поїлку, електроводонагрівач, доїльну установку, склад цементу, причіп, сосуд Дюора, холодильний апарат.
Вказані об`єкти були прийняті за актами приймання-передачі від 09.06.2008 р..
Рішенням Губиниської селищної ради № 186 від 04.08.2008 року за заявою ОСОБА_1 , МТФ № 3 бувшого СВК ім. Котовського було присвоєно адресу: АДРЕСА_1 , а як вбачається з довідки Губиниської селищної ради №2348 від 10.09.2012 р. ОСОБА_1 надано в користування земельну ділянку, площею 123200 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, встановлені в рішенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2012 року по справі №2-3859/2011 обставини свідчать про те, що позивач не створював майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . № 86, а лише на підставі судового рішення набув на нього право власності.

А тому судом відхиляються доводи відповідача про те, що належне позивачу майно є базою оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, оскільки таке майно у правовстановлюючих документах не визначене як будівлі класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, оскільки позивач таке майно не створював і не замовляв розроблення відповідної проектної документації.

Разом з тим, суд зазначає, що для застосування пп. «ж» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України визначальним є не лише наявність у правовстановлюючих документах відповідного коду Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а і фактичне цільове використання об`єктів нерухомого майна.

Так, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507 (далі - ДК 018-2000), будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства».

Цей клас включає підкласи:

1271.1 «Будівлі для тваринництва» (зокрема, товарні та племінні ферми великої рогатої худоби, свиноферми та свинофабрики, вівцеферми, кролівничі та звірівницькі ферми, кінні заводи, собачі розплідники);

1271.2 «Будівлі для птахівництва (зокрема, птахофабрики, та птахоферми, на підприємства по виробництву яєць та м`яса птиці, а також по вирощуванню гібридної птиці для товарних господарств і інкубаторно-птахівничі станції для виробництва добового молодняка птиці та інші);

1271.3 «Будівлі для зберігання зерна» (зокрема, зерносховища), 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні» (зокрема, силоси),

1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства» (зокрема, підвали, винокурні, винні ємкості),

1271.6 «Будівлі тепличного господарства» (зокрема, теплиці, сільськогосподарські, парники, оранжереї, заводи кормових антибіотиків),

1271.7 «Будівлі рибного господарства» (зокрема, підприємства по переробці риби);

1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»(зокрема, підприємства по переробці відходів тваринництва);

1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші» (зокрема, підприємства внробничо-технічного обслуговування, які включають: бази зберігання мінеральних добрив та пестицидів, сільськогосподарської техніки та запасних частин, підприємства по ремонту сільськогосподарських машин та транспорту, станції біологічного захисту рослин).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником. Сільськогосподарська діяльність здійснюється ним через фермерське господарство «АЛЕКО» засновником та головою якого є позивач, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серія № А00 № 452237 від 10.08.1998, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців серії АГ №090155 від 03.09.2013, рішенням № 1 від 10.08.1998 року про вступ ОСОБА_1 на посаду голови ФГ «АЛЕКО».

В матеріалах справи наявний статут ФГ «АЛЕКО», відповідно до якого ФГ «АЛЕКО» засноване ОСОБА_1 (п.1.1. Статуту). Основною метою Господарства є збільшення виробництва сільськогосподарської продукції на основі раціонального використання землі, підвищення її родючості (п. 1.3.Статуту).

Згідно з п.4.1. Статуту у власності ФГ знаходяться: земля, жилі будинки, квартири, речі особистого користування, речі домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, посадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, і інші цінні папери, а також усе майно споживчого і виробничого характеру.

Рішенням Новомосковської районної ради від 02.06.1998 року позивачу виділено в постійне користування земельні ділянки для створення селянських (фермерських) господарств по Голубівській сільській раді в розмірі 23,5 га, з них ріллі 23,1 га, лісосмуг 0,4 га.

На підставі вищевказаного рішення 14.07.1998 року ОСОБА_1 видано Державний акт на право постійного користування землею серія ДП № 000204, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 204.

На вказаній земельній ділянці, як пояснив представник позивача в судовому засіданні, позивач вирощує зернові культури для подальшої реалізації.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності фермерського господарства «АЛЕКО» (ФГ «АЛЕКО») є Код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); Код КВЕД 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; Код КВЕД 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» визначено, що виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності.

Статтею 1 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Таким чином, судом під час розгляду справи встановлено, що за своїми характеристиками та функціональним призначенням належний позивачу майновий комплекс будівель, за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Радянська, буд. № 86, є будівлями сільськогосподарського призначення, які використовуються ОСОБА_1 безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Суд зазначає, що спірним податковим повідомленням рішенням позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік.

Як визначено п.п. 266.7.1 та 266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Суд зазначає, що в редакції статті 266 ПК України, що була чинною у 2018 році пп. «ж» п.п. 266.2.2. п.266.2 ст. 266 ПК України мав наступне викладення «не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності», тобто віднесення об`єктів до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, даною редакцією не вимагалось.

Враховуючи все вищевикладене, суд робить висновок про те, що комплекс будівель та споруд сільськогосподарського призначення, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Радянська, буд. №86, та належать позивачу на праві власності, не є об`єктом оподаткування, згідно з пп. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, оскільки використовується позивачем безпосередньо у господарській діяльності як сільськогосподарським товаровиробником.

Згідно з п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, перевіривши податкове повідомлення - рішення від 12.03.2019 №0-0423 (форми "Ф") Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на відповідність положенням ч. 2 ст. 2 КАС України, дійшов висновку про необхідність його скасування, у зв`язку з чим позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ч.1, ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 132, 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17а, м. Дніпро, 49000, 39394856) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 12.03.2019 №0-0423 (форми "Ф"), за яким ОСОБА_1 нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 288290,51 грн. за 2018 рік.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2882 (дві тисячі вісімсот вісімдесят дві) грн. 91 коп..

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 грудня 2019 року.

Суддя О.В. Царікова