Справа № 826/17777/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., за участі представника позивача Коляди Д.О., представника відповідача Мудренко Д.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛРП Україна" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.07.2018 року

В С Т А Н О В И В :

30.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛРП Україна"(надалі - ТОВ "ЛРП Україна") звернулось до суду з позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у м. Києві від 03.07.2018 №2 та №2; встановлення для Головного управління ДФС у м. Києві строку для надання суду звіту про виконання судового рішення - десять днів з дати набрання законної.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті без урахування тієї обставини, що позикодавець не є та не був дочірнім, асоційованим, спільним підприємством або іншим підрозділом ТОВ "ЛРП Україна", відповідачем безпідставно зазначено в акті перевірки про неправомірність включення до складу витрат курсової різниці, оскільки позивачем нарахування курсових різниць на суму позики та на відсотки здійснювалось за договором позики та відображалось на рахунку 714 "Дохід від операційної діяльності" та на рахунку 945 "Витрати від операційної діяльності". За твердженням представника, висновок контролюючого органу про неповернення позики є передчасним, позаяк не сплив строк виконання договірних відносин сторонами, зокрема щодо повернення позики.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 01.09.2019 позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 03 липня 2018 року №2 та від 03 липня 2018 року №2.

Приймаючі рішення у справі суд першої інстанції зазначив про обґрунтованість позовних вимог, оскільки висновки відповідача про відсутність наміру повернення позику були передчасними.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимоги відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідачем під час перевірки було встановлено, що підприємством не здійснювались виплати кредитних коштів та нарахованих відсотків у відповідному періоді, що призвело до завищення витрат в сумі 6.196.841,00 грн.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, отже задоволенню не підлягає за огляду на таке.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ЛРП Україна" податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт перевірки від 17.04.2018 № 229/26-15-14-02-04/35211114.

Відповідно до висновків акту перевірки від 17.04.2018 № 229/26-15-14-02-04/35211114 перевіркою встановлено порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств у періоді, що перевірявся, на загальну суму 680.826,00 грн., у тому числі за 2016 рік у сумі 3129,00 грн. та за 2017 рік у сумі 677.697,00 грн., завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 2017 рік у сумі 5.005.219,00 грн. та пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого порушено дотримання термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість.

Позивачем подано заперечення від 25.04.2018 до акту документальної планової перевірки ТОВ "ЛРП Україна" від 17.04.2018 № 229/26-15-14-02-04/35211114, до яких позивачем надано копію договору позики від 02.06.2008 №3 та договору про внесення змін та доповнень до нього, копію реєстраційного свідоцтва Національного банку України, аналіз рахунку 714 "Дохід від операційної курсової різниці" за 2015, 2016 та 2017 роки, витяг з постанови Національного банку України про заборону дострокового погашення позики.

Листом від 07.05.2018 №20948/10/26-15-14-02-04 Головне управління ДФС у м. Києві повідомило позивача, що за результатами розгляду заперечень та беручи до уваги додаткову інформацію, що не була врахована під час перевірки, з метою повного з`ясування обставин справи та винесення об`єктивного висновку, буде призначено позапланову виїзну перевірку з питань, що стали предметом оскарження з 01.06.2018.

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ЛРП Україна" з питань, що стали предметом оскарження за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт перевірки від 14.06.2018 №387/26-15-14-02-04/35211114.

Під час перевірки встановлено, що ТОВ "ЛРП Україна" (позичальник) укладено договір позики від 02.06.2008 №3 з нерезидентом - юридичною особою "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед (Лондон) (позикодавець) предметом договору є надання позичальнику позики, що становить 10.000.000,00 доларів США, з відсотковою ставкою у розмірі 11% річних. Термін погашення позики - 30.06.2018.

В ході аналізу оборотно-сальдових відомостей з бухгалтерського рахунку 506 "Інші довгострокові позики в іноземній валюті" встановлено, що підприємством за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 кредиторська заборгованість за кредитом не погашалась грошовими коштами.

Згідно з договором від 18.05.2017 про внесення змін до договору позики від 02.06.2008, заборгованість зі сплати частини позики, належної до сплати позичальником відповідно до договору у розмірі 200.000,00 доларів США списується з 31.05.2017 та не підлягає сплаті позичальником.

Відповідно до оборотно-сальдових відомостей бухгалтерського рахунку 684 "Розрахунки за нарахованими відсотками" встановлено, що підприємством за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 заборгованість у сумі 7.613.482,63 грн. (271.258,85 доларів США) за відсотками на суму кредиту не погашалась грошовими коштами.

Відповідно до бухгалтерського рахунку 945 "втрати від операційної курсової різниці" встановлено суму нарахованих курсових різниць, що склала в 2015 році - 5.538.848,00 грн., в 2016 році - 2.519.145,00 грн., в 2017 році - 568.253,00 грн.

Відповідно до бухгалтерського рахунку 714 "Дохід від операційної курсової різниці" встановлено суму нарахованих курсових різниць, що склала в 2015 році - 1.265.516,00 грн. в 2016 році - 756.972,00 грн., в 2017 році - 568.253,00 грн.

Відповідно до акту перевірки від 14.06.2018 №387/26-15-14-02-04/35211114 встановлено порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств в періоді, що перевірявся, на загальну суму 214.492,00 грн. за 2017 рік та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 2017 рік у сумі 5.005.219,00 грн., та пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого порушено дотримання термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість.

Не погоджуючись з актом перевірки від 14.06.2018 №387/26-15-14-02-04/35211114 позивачем 20.06.2018 подано заперечення від 19.06.2018 №1906/2 до акту документальної планової виїзної перевірки, до якого позивачем надано копію договору позики від 02.06.2008 №3 та договору про внесення змін та доповнень до нього, копію реєстраційного свідоцтва Національного банку України, витяг з постанови Національного банку України про заборону дострокового погашення позик, платіжні доручення від 24.05.2018 №2405/1 на суму 100.000,00 доларів США та від 18.06.2018 №1806/1 на суму 272.858,84 доларів США.

Відповідно до листа Головного управління ДФС у м. Києві від 27.06.2018 №30155/10/26-15-14-02-04 висновки акту від 14.06.2018 №387/26-15-14-02-04/35211114 "Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ "ЛРП Україна" з питань, що стали предметом оскарження за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі акту перевірки від 14.06.2018 №387/26-15-14-02-04/35211114 Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.07.2018 №2, відповідно до якого позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток к розмірі 5.005.219,00 грн. та податкове повідомлення рішення від 03.07.2018 №2, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів за податковими зобов`язаннями у розмірі 214.492,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 53.623,00 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 03.07.2018 №2 та №2 позивач звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 31.08.2018 №28248/6/99-99-11-01-01-25 залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 03.07.2018 №2 та №2, скаргу без задоволення.

Вищенаведені обставини підтверджені належними та допустимими доказами, і не є спірними.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями, чинними на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Платники податку на додану вартість, об`єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені розділом 5 Податкового кодексу України.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (надалі за текстом Закон № 996) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону № 996 документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинним документом.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996 первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій є підставою для бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Одним із основних принципів, на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до статті 4 Закону № 996, є принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно із статтею 1 Закону № 996 господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пп. 44.1, пп. 2 ст 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до пункту 9 "Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", затвердженого наказом Мінфіну України від 10.08.2000№ 193, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.09.2000 за №515/4736 курсові різниці, які виникають щодо дебіторської заборгованості або зобов`язань за розрахунками із господарською одиницею за межами України, погашення яких не плануються і не є ймовірними в найближчій перспективі, відображаються у складі іншого додаткового капіталу та відображаються в іншому сукупному доході.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем (позичальник) укладено договір позики від 02.06.2008 №3 з компанією "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед" (позикодавець) (а.с. 95).

Відповідно до умов договору від 02.06.2008 №3: позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі та в порядку, що визначені цим договором, а позичальник приймає на себе зобов`язання повернути суму позики і сплатити відсотки за користування у порядку та терміни установлені цим договором (пункт 2.1); загальний обсяг позики у формі лінії позики складає 10.000.000,00 доларів США. В межах загального обсягу позивальник може отримувати грошові кошти частинами протягом всього терміну надання позики. Розмір та строк кожного траншу визначається позичальником самостійно (пункт 3.1); відсотки по наданій позиці складають 11% відсотків річних і нараховуються тільки простим засобом, тобто на суму фактичної заборгованості. При нарахуванні відсотків враховується день видачі та не враховується день погашення позики (пункт 6.1); термін погашення позики - 30 червня 2018 року (пункт 7.1).

14.03.2016 між ТОВ "ЛРП Україна" та компанією "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед" було укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до вказаного договору позики від 02.06.2008 №3, відповідно до якого з 01.04.2016 пункт 6.1 читати у наступній редакції: "відсотки по наданій відповідно до цього договору позиці складають 4% відсотки річних і нараховуються тільки простим засобом, тобто на суму фактичної заборгованості. При нарахуванні відсотків враховується день видачі та не враховується день погашення позики." (а.с.104).

У подальшому між ТОВ "ЛРП Україна" та компаніює "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед" укладено договір від 18.05.2017 про внесення змін та доповнень №2 до договору позики від 02.06.2008 №3, відповідно до якого заборгованість зі сплати частини позики, належної до сплати позичальником відповідно до договору, у розмірі 200.000,00 доларів США списується з 31.05.2017 та не підлягає сплаті позичальником позикодавцю. У зв`язку з цим розмір позики, який підлягає поверненню позичальником позикодавцю після списання частини позики, становить 100.000,00 доларів США (а.с. 107).

Погашення позики у період з 01.01.21015 по 31.12.2017 не проводилось, оскільки за умовами договору позики дата погашення 30.06.2018 ( п.7.1).

Проте позивач надав докази щодо погашення позики, а саме: платіжне доручення в іноземній валюті 25.05.2018 №2405/1, призначення платежу: "погашення коштів за договором позики від 02.06.2008 №3" здійснено переказ грошових коштів у розмірі 100.000,00 доларів США на користь позикодавця - компанія "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед"; платіжним дорученням в іноземній валюті від 18.06.2018 №1806/1, призначення платежу: "виплата відсотків відповідно до договору позики від 02.06.2008 №3" здійснено переказ грошових коштів у розмірі 272.858,84 доларів США на користь позикодавця - компанія "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед".

Крім того, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань компанія "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед" є учасником ТОВ "ЛРП Україна".

Вказане апелянтом не спростовано.

В акті перевірки зазначено, що позивачем не здійснено виплату основної суми позики та відсотків за вказаними договорами. Доводи відповідача обґрунтовано тим, що відповідно до бухгалтерського рахунку 945 "Втрати від неопераційної курсової різниці" сума нарахованих курсових різниць за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 складає 8.787.582,00 грн., відповідно до бухгалтерського рахунку 714 "Дохід від операції курсової різниці" сума нарахованих курсових різниць за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 складає 2.590.741,00 грн. Курсові різниці, які виникли із зобов`язань позивача за вищенаведеними договорами, повинні були відноситись у бухгалтерському обліку до іншого додаткового капіталу, а тому позивачем у порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 44.1 статті 44 ПК України занижено податок на прибуток на загальну суму 214.492,00 грн. за 2017 рік та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 2017 рік у сумі 5.005.219,00 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини та надані докази, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що застосування відповідачем до позивача пункту 9 "Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" є помилковим, отже рішення суб`єкта владних повноважень є протиправним і підлягає скасуванню.

При цьому, приймаючі рішення у справі суд першої інстанції правильно зазначив, що висновки відповідача про відсутність наміру повернення позику були передчасними.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Крім того, надаючи оцінку всім іншим доводам сторін, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що всі наведені доводи апелянта є такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст виготовлено 02.12.2019.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2019 р.- залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛРП Україна" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.07.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

А.Г. Степанюк