Справа № 520/11366/19
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Бідонька А.В.
при секретарі судового засідання - Дронь А.В.,
розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним Ізюмського міського голови Марченко Валерія Віталійовича до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян Арутюна Овсеповича про скасування постанов, -
Позивач, Ізюмський міський голова Марченко Валерій Віталійович, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян Арутюна Овсеповича, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіатьного управління юстиції у Харківській області Барсегян Арутюна Овсеповича від 10 жовтня 2019 року по виконавчому провадженню № 59863113 про накладання штрафу у розмірі 3400 грн. 00 коп. на Ізюмського міського голову Марченко Валерія Віталійовича;
- визнати протиправним та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян Арутюна Овсеповича від 10 жовтня 2019 року по виконавчому провадженню № 59863113 про стягнення з Ізюмського міського голови Марченко Валерія Віталійовича виконавчого збору в розмірі 8346 грн. 00 коп.;
- стягнути в солідарному порядку з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області та Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян Арутюна Овсеповича на користь Ізюмського міського голови Марченко Валерія Віталійовича сплачений судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп.
Позивач вважаючи, що Ізюмський міськрайонний суд Харківської області безпідставно видав виконавчий лист по справі № 623/1052/16-А про скасування розпорядження Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича № 333 від 16 травня 2016 року Про притягнення до дисциплінарної начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради, оскаржує постанови відповідачів про накладання штрафу у розмірі 3400 грн. 00 коп. та в розмірі 8346 грн. на Ізюмського міського голову Марченко Валерія Віталійовича.
В обґрунтування позовних вимог, зокрема, зазначає, що відповідно до постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2019 року по справі №623/1052/16-а Ізюмського міського голову Марченка Валерія Віталійовича не було зобов`язано скасовувати своє розпорядження, оскільки в судовому рішенні вказано, що суд сам скасував спірне розпорядження. В той же час у виконавчому листі не вказано, що ОСОБА_1 зобов`язаний скасувати своє розпорядження. Зазначає, що у відповідності до п. 5 рішення Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.
Ухвалою суду від 01.11.2019 року відкрито спрощене позовне провадження по справі.
Відповідач у наданому відзиві на позов проти вимог поданого позов заперечував, зазначивши, що державним виконавцем були вчинені виконавчі дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 35-38).
У судове засідання, призначене на 04.12.2019 року, позивач не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, свого представника до участі у справі не направив.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.
Частиною 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не прибули, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегяна А.О. перебуває виконавче провадження номер за АСВП: 59863113 з примусового виконання виконавчого листа № 623/1052/16-а, виданого 08.08.2019 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, про скасування розпорядження Ізюмського міського голови № 333 від 16 травня 2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради".
Зазначене рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2018 року набрало законної сили 05.06.2019 року, але в добровільному порядку відповідачем по справі № 623/1052/16-а - Ізюмським міським головою Марченко Валерієм Віталійовичем не виконане.
За матеріалами справи судом встановлено, що 23.08.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, у резолютивній частині якої боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, та надання засвідчених копії документів, які підтверджують виконання виконавчого документа.
10.10.2019 винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, а саме: в п. З резолютивної частини постанови, та вважати правильну суму виконавчого збору, який підлягає стягненню з боржника - 8346,00 грн.
10.10.2019 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 8346,00 грн.
У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, 10.10.2019 року на підставі ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.
Не погоджуючись із винесеними постановами про накладення штрафу позивач звернувся із даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає, що згідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 2 червня 2016 року № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 1 статті 26 цього Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
З наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа по справі № 623/1052/16-а, виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 року, вбачається, що його видано на виконання рішення суду, яким скасовано розпорядження Ізюмського міського голови № 333 від 16 травня 2016 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради (а.с. 41 зворот).
Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною першою, другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до статті 75 Закону України Про виконавче провадження, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Приписами ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначені випадки за яких виконавчий збір не стягується, а саме:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств і централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Як встановлено за матеріалами справи підстави для звільнення та не стягнення судового збору з примусового виконання виконавчого листа № 623/1052/16-а (АСВП: 59863113) до зазначених передбачених законодавством випадків не відноситься.
У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.
У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.
Також, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем - Ізюмським міським головою Марченко Валерієм Віталійовичем - доказів виконання рішення суду по справі №623/1052/16-а, яке набрало законної сили 05.06.2019 року, - до матеріалів справи не надано.
Суд вважає за необхідне зазначити, що у цій справі суд не дає оцінці підставам видачі Ізюмським міськрайонним судом Харківської області виконавчого листа по справі №623/1052/16-а на підставі рішення суду від 10.12.2018 року, яке набрало законної сили 05.06.2019 року.
Крім того, суд зауважує, що позивачем на надано належних доказів, що зазначений виконавчий лист по справі № 623/1052/16-а визнано таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо, вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Таким чином, захисту підлягають саме порушені права, свободи або законні інтереси позивача.
Суд зазначає, що позивачем не доведено конкретних порушень його прав у відносинах, з приводу яких подано позов.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносин, суд вважає, що дії відповідача, щодо накладення арешту на майно боржника, відповідають положенням Закону України "Про виконавче провадження", тому - підстави для скасування оскаржуваних постанов по виконавчому провадженню АСВП: 59863113 про стягнення з Ізюмського міського голови Марченко Валерія Віталійовича виконавчого збору в розмірі 8346 грн. та 3400 грн. у суду відсутні, отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 229, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04 грудня 2019 року.

Суддя Бідонько А.В.