Справа № 520/9703/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 листопада 2019 р. № 520/9703/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Смоляр Є.А.

у присутності

представника позивача Варнави Ю.В.

представника відповідачів Лук`янцева С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61027, ), Головного управління ДФС у Харківській області (м.Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових повідомлень-рішень та рішень,-

встановив

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

скасувати податкові повідомлення-рішення ДФС у Харківської області від 01.07.2019 № 6 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 1537134.18 грн.; № 6 про сплату військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 128094.52 грн.; № 6 зі сплати адміністративного штрафу у розмірі 510.00 грн.; № 6 з податку на додану вартість у загальному розмірі 1421623.25 грн.; № 6 з єдиного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 337399.69 грн.; № 6 штрафні (фінансові) санкції з податку на доходи фізичних осіб в сумі 510.00 грн.; № 6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, порушення норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в сумі 1.00 грн.;

скасувати рішення ДФС у Харківської області про застосування штрафних санкцій від 01.07.2019р. : № 6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 43225.38 грн..; №6 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання звітності з ЄСВ за 2018р. в сумі 170.00 грн.; №6 за неподання, несвоєчасне подання звітності з ЄСВ за 2016р. в сумі 170.00 грн.;

скасувати податкову вимогу ДПС у Харківської області про сплату єдиного внеску в сумі 242371.80 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, пославшись на те, що в акті перевірки не міститься жодних доказів встановлення отримання доходу позивачем. Відповідач не здійснив перевірку таких відомостей. Належних доказів, які підтверджують інформацію відповідача, не існує. Вказує, що у будь-якому випадку документальна перевірка вимагає дослідження первинних документів, а порушення способу перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками проведення такої перевірки.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнав, просив залишити позовні вимоги без задоволення з тих підстав, що ним отримано від ДФС України лист, який містить інформацію про суми отриманих позивачем через ТОВ «Пост Фінанс» грошових переказів за здійснення відправлення поштових вантажів із залученням ТОВ «Нова Пошта» за спірні періоди.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Харківській області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 від 18.04.2019 № 2879 фахівцями відповідача проведено документальну позапланову перевірку платника податків ОСОБА_1 , щодо дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладений на контролюючі органи за період з 01.01.2016 по 31.12.2018

За результатами проведеної перевірки складено акт від 31.05.2019 № 1860/20-40-13-06-08/ , яким встановлено порушення вимог пп.2 ст.293.8 ст.293 ПК України , що призвело до заниження єдиного податку за 2017 рік у розмірі 269919.75 грн.; п.п.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.177.10 ст.177 ПК України в частині відсутності обліку доходів та витрат за встановленою формою з 01.01.2016 по 31.12.2016 та з 01.01.2018 по 31.12.2018; п.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.5, 177.11 ст.177 ПК України в частині неподання декларації про майновий стан та доходи за 2016 та 2018 роки; пп.177.5.2 п.177.5 ст.177 ПК України щодо неподання декларації про майновий стан та доходи за І квартал 2018 року; п.177.1-177.2 ст.177 ПК України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності загальну суму 1229707.34 грн., а саме заниження у 2016 на 207465.48 грн, у 2018 на 1022241.86 грн.; ст.168, 176 , пп.1.2, 1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в частині заниження податкових зобов`язань по військовому збору у перевіряємому періоді в сумі 102475.61 грн., в т.ч. у 2016 на 17288.79 грн.,у 2018 на суму 85186.82 грн.; ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині неподання звіту за 2016 рік та надання звіту за 2018 рік не встановленої форми; п.1 ч.1 ст.4, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме заниження ЄСВ за 2016 та 2018 року на загальну суму 242371.80 грн., в тому числі у 2016 -94941.00 грн., у 2018- 147430.80 грн.; п. 181.1 ст.181, п.183.4 ст.184, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України щодо заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість у 2018 році розмірі 1137298.60 грн.; п.44.1 , 44.3 ст.44 ПК України;

ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» при розрахунках за готівкові кошти з покупцями не застосовувалася книга обліку розрахункових операцій та розрахункові книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення.

Не погодившись з висновками акту перевірки позивачем подано заперечення , за результатами розгляду яких листом від 25.06.2019 за № 15714/ФОП/20-40-13-06-16 ОСОБА_1 повідомлено про те, що висновки акту перевірки залишені без змін.

Порушення встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкових повідомлень рішень від 01.07.2019 № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1537134.18 грн., в тому числі основний платіж 1229707.34 грн., штрафна санкція 307426.84 грн.; № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 128904.52 грн., в тому числі основний платіж 102475.61 грн., штрафна санкція 25618.91.84 грн.; № 6, яким до позивача застосована штрафна санкція у розмірі 510.00 грн.; № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1421623.25 грн, в тому числі основний платіж 1137298.60 грн., штрафна санкція 284324.65 грн.; № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 337399.69 грн, в тому числі основний платіж 269919.75 грн., штрафна санкція 67479.94 грн.; № 6, яким позивачу застосовано штраф у розмірі 510.00 грн.; № 6, яким позивачу застосовано штрафу сумі 1.00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 6, яким застосовано штраф у розмірі 170.00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 6 про нарахування штрафної санкції у розмірі 43225.38 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 6, яким застосовано штраф у розмірі 170.00 грн.

Також контролюючим органом винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.07.2019 № Ф-6 щодо сплати недоїмки по ЄСВ у розмірі 242371.80 грн.

Не погодившись з винесеними рішеннями відповідач скористався правом адміністративного оскарження, визначеного ст.56 ПК України та подав відповідну скаргу, за результатами розгляду якої контролюючим органом винесено рішення від 14.08.2019 № 39059/6/99-99-11-05-02-25 скасовано вимогу від 01.07.2019 № Ф-6 та рішенням від 12.09.2019 № 1535-16/99-00-08-05-04 податкові повідомлення рішення залишені без змін , а скарга без задоволення.

25.09.2019 відповідачем винесена вимога про сплату боргу № Ф-6, щодо сплати недоїмки з ЄСВ у розмірі 242371.80 грн.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 22 листопада 2018 року за вих. № 36393/7/99-99-13-04-03-17 ДФС України скерувало на адресу ГУ ДФС у Харківській області лист щодо опрацювання на предмет повноти декларування доходів і сплати податків наявної інформації про суми отриманих платниками - фізичними особами через ТОВ «Пост Фінанс» грошових переказів за здійснені відправлення поштових вантажів із залученням ТОВ «Нова Пошта» за 2015 - 2018 роки, в додатку до якого вказано про наявну інформацію щодо позивача та отримані ним суми грошових переказів готівкою за відправлені посилки із господарськими та побутовими товарами протягом 2015 - 2018 роки (а.с.134-137).

В акті перевірки №1860/20-40-13-06-08/ від 31.05.2019 контролюючим органом зазначено, що згідно з листом ДФС від 22.11.2018 №36393/7/99-99-13-04-03-17 позивач користувався послугами ТОВ «Нова пошта» та ТОВ «Пост Фінанси» та протягом 2016-2018 здійснював торгівлю господарськими товарами шляхом поштових відправлень.

З відомостей наданих ТОВ «Нова пошта» та ТОВ «Пост Фінанси» про суми виплачених доходів, позивач за 2016-2018 реалізував господарчі товари на загальну сум 10138544.00 грн.

Як зазначено в акті перевірки при проведенні останньої контролюючим органом взято до уваги відомості зазначені в листах ДФС від 16.11.2018 № 35805/7/99-99-13-04-03-17 та від 22.11.2018 № 36393/7/99-99-13-04-03-17

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Статтею 163 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються з поміж іншого суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

Пунктом 164.3 статті 164 ПК України встановлено, що при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Таким чином визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, є фактичне отримання такого доходу платником податків.

З 01.01.2016 року відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до підпункту 2 пункту 180.1 статті 180 ПК України платником податку на додану вартість є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Згідно із пунктом 181.1 статті 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Статтею 183 ПК України встановлено порядок реєстрації платників податку: будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву (пункту 183.1), у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу (пункт 183.2). Пунктом 183.10 статті 183 ПК України встановлено, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Статтею 193 ПК України встановлено, що ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: а) 20 відсотків; б) 0 відсотків; в) 7 відсотків по операціях з: постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України; постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, дозволених для застосування у межах клінічних випробувань, дозвіл на проведення яких надано центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я".

У випадку коли платник єдиного податку другої групи, який перевищив у податковому (звітному) періоді обсяг доходу. Визначений для таких платників податку, в наступному податковому кварталі за заявою переходить на застосування ставки єдиного податку третьої групи, або відмовляється від застосування спрощеної системи , що передбачено пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України, тоді як до суми перевищення застосовується ставка єдиного податку у розмірі 15 відсотків (пп.2 п.293.8 ст.293 ПК України)

Пунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Перевіркою встановлено, що позивач протягом 2016-2018 років за реалізацію господарчих товарів, через посередництво ТОВ "Пост Фінанс", отримав грошові перекази на суму 10138544.00 грн., проте у поданій ним податковій звітності вказані суми коштів не відображені, що призвело до заниження доходу, завищення граничного обсягну доходів, внаслідок чого позивачеві донараховані грошові зобов`язання х податку на доходи фізичних осіб, єдиного податку, податку на додану вартість та застосовані штрафні санкції, про що винесені податкові повідомлення-рішення від 01.07.2019 року: № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1537134.18 грн, в тому числі основний платіж 1229707.34 грн., штрафна санкція 307426.84 грн.; № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1421623.25 грн, в тому числі основний платіж 1137298.60 грн., штрафна санкція 284324.65 грн.; № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 337399.69 грн, в тому числі основний платіж 269919.75 грн., штрафна санкція 67479.94 грн.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з статтею 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Встановлення контролюючим органом правопорушення стосовно отриманого платником податків доходу, без перевірки документів на переконання суду, є неприйнятним, оскільки у будь-якому випадку документальна перевірка вимагає дослідження документів, на підставі яких встановлюються податкові правопорушення. Сам вид перевірки (позапланова невиїзна документальна), без надання платником податків відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

При документальному способі дослідження саме первинні документи є предметом такого дослідження, тоді як висновок контролюючого органу про податкове правопорушення по факту відсутності документів можливий виключно у випадку їх ненадання податковому органу платником податку під час проведення належної перевірки.

Дані перевірок результатів діяльності платника податків є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства.

31.01.2019 за вих. №2597/ФОП/20-40-13-04-11 ГУ ДФС у Харківській області сформовано та скеровано на адресу позивача, яка зазначена у витягу з ЄДРПОУ письмовий запит про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо реалізації товарів у 2016 - 2018 роках із залученням ТОВ «Нова Пошта» (а.с.13).

Поштове відправлення, у якому направлено зазначений запит, позивачу не вручено та повернуто на адресу податкового органу із відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.15-16).

В акті перевірки вказано, що в ході останньої використані: листи ДФС від 22.11.2018 №36393/7/99-99-13-04-03-17, від 16.11.2018 № 35805/7/99-99-13-04-03-17, інформація з ЄДРПОУ, інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомості, інформація з баз даних НАІС ДАІ .

В свою чергу з вказаних документів лише лист ДФС від 22.11.2018 №36393/7/99-99-13-04-03-17 містить інформацію про суми отриманих позивачем як фізичною особою через ТОВ «Пост Фінанс» грошових переказів за здійсненні відправлення із залученням ТОВ «Нова Пошта» за 2016-2018 за відсутності будь-якої інформації щодо реалізації господарських товарів, та не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень -рішень.

Інші документальні підтвердження щодо сум отримання позивачем доходу за період 2016-2018 роки в сумі 10138544.00 грн., відповідачем до матеріалів справи не надано, як не надано доказів направлення на адресу позивача та отримання ним запиту про надання інформації від 19.04.2019, на яке міститься посилання в акті перевірки. (а.с.20).

Щодо запиту відповідача від 31.01.2019 №2597/ФОП/20-40-13-04-11 про надання інформації та її документального підтвердження щодо придбання товарів та їх реалізації у 2015-2018 роках, то такий не містить чітко окреслених обставин, які вказують на порушення платником податків податкового законодавства, а також не містить ні конкретних посилань на інформацію, надану ТОВ «Нова пошта» та/чи ТОВ «Пост Фінанс» з якої вбачається порушення позивачем вимог податкового законодавства (накладні, чеки, виписки, договори про надання послуг), ні щодо джерела походження такої інформації.

В наданих поясненнях позивач не заперечує факт отримання зазначених грошових коштів та стверджує, що у період з 01.01.2016 по 04.09.2017 не здійснював підприємницьку діяльність та не був зареєстрований як ФОП. В зазначений період він співпрацював з іншими суб`єктами господарювання як довірена особа здійснюючи відправлення посилок в інтересах цих осіб через ТОВ «Нова пошта».

Доказів реалізації товарів від власного імені позивачем та як наслідок отримання за це грошових коштів акт перевірки не містить, тоді як за правилами надання послуг ТОВ «Нова пошта» інтереси клієнта, якій надаються послуги можуть представляти їх довірені особи, що в силу положень ст.293 ЦК України створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки саме для особи , інтереси якої представляються.

З 05.09.2017 після реєстрації в якості суб`єкта господарювання - ФОП, позивач здійснював діяльність на загальній системі оподаткування та з 01.10.2017 обрав спрощену систему оподаткування та був платником єдиного податку 2 групи.

Таким чином, формування висновків про порушення податкового законодавства без перевірки первинної документації платника податків є неприпустимим, оскільки такі висновки не можуть відповідати дійсним фактичним обставинам. Окрім того, встановити порушення за відсутності первинних документів та без з`ясування як сутності господарської діяльності позивача так і факту такої діяльності у період, що перевірявся за наявними обставинами, не видається можливим.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі не доведено правомірності винесення податкових повідомлень рішень від 01.07.2019 від 01.07.2019 року: № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1537134.18 грн, в тому числі основний платіж 1229707.34 грн., штрафна санкція 307426.84 грн.; № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1421623.25 грн, в тому числі основний платіж 1137298.60 грн., штрафна санкція 284324.65 грн.; № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 337399.69 грн, в тому числі основний платіж 269919.75 грн., штрафна санкція 67479.94 грн.

Щодо нарахування єдиного внеску та військового збору, суд звертає увагу на наступне.

Порядок нарахування військового збору встановлений пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, відповідно до якого тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Підпунктами 1.1-1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України визначено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України (в редакції до 01.01.2019 року) звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ (далі - Закон України № 2464-VІ) платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Пунктом 2 статті 7 Закону України № 2464-VІ ( в редакції з 01.01.2016 року) встановлено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно із частиною 5 статті 8 Закону України № 2464-VІ ( в редакції з 01.01.2016 року) Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Наведені норми свідчать, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є похідним від податку на доходи фізичних осіб. Відповідно до частини 4 статті 25 Закону України № 2464-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Враховуючи недоїмку з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 242371.80 грн., контролюючим органом 25.09.2019 року сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6

Водночас, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України №2464VІ, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частини 3 статті 25 Закону України № 2464-VІ).

Відповідно до пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України №2464-VІ за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до вказаних норм відповідачем прийнято рішення від 01.07.2019 № 6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції в сумі 43225.38 грн., від 01.07.2019 № 6 про нарахування військового збору у розмірі 102475.61 грн. Та штрафу у розмірі 25618.91 грн.

Враховуючи вищезазначені норми та результати розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування вимоги від 25.09.2019 № Ф-6, рішень від 01.07.2019 № 6, від 01.07.2019 № 6.

Пунктами 177.5.2, 177.10, 177.11 ст.177 ПК України визначено, що фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році; фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Положеннями ст.120, 121 ПК України визначено, що неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

З урахуванням зазначених положень відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 01.07.2019 № 6 та № 6, яким позивачу застосовано штрафи у розмірі 510.00 грн.

В судовому засіданні відповідачем не доведено обставин надсилання на адресу позивача, вручення уповноваженій особі запитів щодо надання документів для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, в тому числі повідомлення про проведення перевірки № 425 від 19.04.2019, суд приходить до висновку про передчасність застосування до позивача штрафних санкцій за ненадання та/або неведення документів первинного бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 6 ст. 9 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Пунктом 1 Переліку окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2000 року № 1336 «Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями, встановлено, що суб`єкти підприємницької діяльності мають право здійснювати розрахунки без застосування РРО з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій при здійснені роздрібної торгівлі продовольчими товарами (крім підакцизних товарів), що здійснюється фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок.

Згідно з п. 296.10 ст. 296 ПК України РРО не застосовуються платниками єдиного податку: другої - четвертої груп (фізичні особи підприємці) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 грн. У разі перевищення в календарному році обсягу доходу понад 1000000 гривень застосування РРО для такого платника єдиного податку є обов`язковим. Застосування РРО розпочинається з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення, та продовжується у всіх наступних податкових періодах протягом реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку.

Оскільки, під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження отримання позивачем доходу у розмірі , що перевищує нормативи ст. 296.10 ст.296 ПК України, то суд вважає таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення від 01.07.2019 № 6, яким позивачу застосовано штрафу сумі 1.00 грн. за незастосування у власній господарській діяльності реєстраторів розрахункових операцій.

П.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник податку зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю. Долученими до матеріалів справи документами (а.с.98-104) встановлено, що позивачем сформовано та направлено до контролюючого орагун звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2018 роки платником єдиного податку

Оскільки судовим розглядом не підтверджено неправомірність визначення позивачем розміру доходу, з якого обчислюється єдиний внесок, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій , визначених п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та скасування рішень про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 6 та № 6 у розмірі 170.00 грн. відповідно.

Відповідно до ст.ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.139 КАС України

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення ДФС у Харківської області від 01.07.2019 № 6 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 1537134.18 грн.; № 6 про сплату військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 128094.52 грн.; № 6 зі сплати адміністративного штрафу у розмірі 510.00 грн.; № 6 з податку на додану вартість у загальному розмірі 1421623.25 грн.; № 6 з єдиного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 337399.69 грн.; № 6 штрафні (фінансові) санкції з податку на доходи фізичних осіб в сумі 510.00 грн.; № 6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, порушення норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в сумі 1.00 грн.

Скасувати рішення ДФС у Харківської області про застосування штрафних санкцій від 01.07.2019р. : № 6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 43225.38 грн..; №6 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання звітності з ЄСВ за 2018р. в сумі 170.00 грн.; №6 за неподання, несвоєчасне подання звітності з ЄСВ за 2016р. в сумі 170.00 грн.

Скасувати податкову вимогу ДПС у Харківської області про сплату єдиного внеску в сумі 242371.80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або через Харківський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі рішення виготовлено 02.12.2019

Суддя Зоркіна Ю.В.