Справа № 620/2105/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2105/19 Головуючий у 1 інстанції: Баргаміна Н.М.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Епель О.В. Карпушової О.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 24.04.2019 р. з урахуванням нарахованого грошового забезпечення та інших нарахувань за період з серпня 2014 року по серпень 2016 року, а саме: доплати за роботу в нічний час, доплати особам, які працюють у зоні відчуження, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, а також одноразової винагороди, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно довідок Відділу зони Чорнобильської АЕС Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 14.09.2018 № 74, № 75 та Головного управління Національної поліції в Київській області від 17.09.2018 № 660.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що відповідачем, при перерахунку пенсії, протиправно не враховано доплату за роботу в нічний час, доплату особам, які працюють у зоні відчуження, матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань.

22 листопада 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Чернігівській області та отримує з 09 серпня 2016 року пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», для обчислення розміру якої, було використано грошове забезпечення позивача: посадовий оклад - 2500 грн., оклад за військове звання - 1800 грн., процентна надбавка за вислугу років 30 % - 1290 грн. та додаткові види грошового забезпечення за 24 місяці: надбавка за виконання особливо важливих завдань - 316,98 грн., премія - 351,83 грн.

24 квітня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії, відповідно до довідок Відділу зони Чорнобильської АЕС Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 14 вересня 2018 року № 74, № 75 та Головного управління Національної поліції в Київській області від 17 вересня 2018 року № 660, з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, в тому числі, доплати за роботу в зоні відчуження, доплати за роботу в нічний час, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, тощо, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Листом від 13 травня 2019 року № 1972/03/С-11 відповідач відмовив у здійсненні перерахунку пенсії, вказавши, що пенсія виплачується, згідно чинного законодавства, а виплати додаткових видів грошового забезпечення, що не є щомісячними, а також ті, що мають компенсаційний характер, не включаються до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Не погоджуючись із відмовою у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

В силу частини 2 статті 9 вищевказаного Закону, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч 3 ст. 9 Закону № 2011-XII).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в Національній поліції визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 вищевказаного Закону, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року №393 передбачено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, в тому числі, доплати за роботу в зоні відчуження, доплати за роботу в нічний час, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, тощо, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с. 15).

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13 травня 2019 року № 1972/03/С-11, відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії, оскільки, пенсія виплачується згідно чинного законодавства, при цьому, законодавством України, що регулює спірне питання, не передбачено обчислення пенсії з розміру матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, доплати за службу в нічний час та доплати, пов`язаної з виконанням службових обов`язків в зоні відчуження Чорнобильської АЕС (а.с. 19-22).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі 522/2738/17 зазначила наступне: «…Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним».

Таким чином, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для включення до грошового забезпечення, з якого здійснюється перерахунок пенсії, певних виплат та надбавок, є наявність в системного та щомісячного характеру.

Оскільки, виплата матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги вирішення соціально-побутових питань не мають щомісячного характеру, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно їх не враховано при проведенні перерахунку пенсії позивача.

Щодо неврахуванні відповідачем при перерахунку пенсії доплати за роботу у нічний час, колегія суддів зазначає, що така доплата не входить до встановленого ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» переліку складових грошового забезпечення, оскільки, її виплата здійснюється не щомісячно, має компенсаційний характер і пов`язана, як правило, з виконанням додаткових обов`язків. Тобто, ця виплата не є щомісячною і не має систематичного характеру, її розмір не є фіксованим, а тому, вона не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 14 травня 2019 року у справі №639/2222/17.

Також, колегія суддів вважає, що доплата особам, які працюють у зоні відчуження не є постійною і не має систематичного характеру, оскільки, її розмір залежить від кількості відпрацьованого часу та кількості днів перебування у зоні відчуження, а тому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області правомірно не включено таку доплату до грошового забезпечення при перерахунку пенсії.

Доводи апелянта про те, що вказані доплати та виплати підлягають включенню до грошового забезпечення, під час здійснення перерахунку пенсії, так як, з них був сплачений єдиний внесок, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, сплата єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, оскільки, такі виплати мають мати, також, системний та щомісячний характер.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Епель О.В. Карпушова О.В.
Повний текст постанови виготовлено 02.12.2019 року.