Справа № 520/9823/19
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 р. № 520/9823/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудних С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Служба Логістики" до Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Служба Логістики" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 29.08.2019 № 1263095/42198108, від 29.08.2019 № 1263108/42198108, від 29.08.2019 № 1263094/42198108, від 29.08.2019 № 1263105/42198108, від 29.08.2019 № 1263107/42198108, від 29.08.2019 № 1263106/42198108, від 29.08.2019 № 1263100/42198108, від 29.08.2019 № 1263099/42198108, від 29.08.2019 № 1263096/42198108, від 29.08.2019 № 1263097/ 42198108, від 29.08.2019 № 1263104/42198108, від 29.08.2019 № 1263098/42198108, від 29.08.2019 № 1263101/42198108, від 29.08.2019 № 1263102/42198108, від 29.08.2019 № 1263103/42198108;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні від 31.05.2019 № 33, від 31.05.2019 № 35, від 31.05.2019 № 36, від 31.05.2019 № 37, від 31.05.2019 № 38, від 31.05.2019 № 39, від 30.06.2019 № 27, від 30.06.2019 № 29, від 30.06.2019 № 30, від 30.06.2019 № 31, від 31.07.2019 №31, від 30.06.2019 № 32, від 31.07.2019 № 32, від 31.07.2019 № 33, від 31.07.2019 № 34 в Єдиному держаному реєстрі податкових накладних датою їх початкового подання на реєстрацію (або протягом п`яти робочих днів з моменту отримання контролюючим органом письмових пояснень та документального підтвердження від платника податку).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що дії відповідачів є протиправними, а рішення неправомірним, необґрунтованим, безпідставним через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства. У зв`язку із чим, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачам, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідачі не скористались правом на подачу відзиву на позов, оскільки до суду відповідні документи у визначений судом строк не надходили.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Основним видом діяльності Приватного підприємства "Служба Логістики" згідно КВЕД - 49.41 є вантажний автомобільний транспорт.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 жовтня 2018 року між Приватним підприємством "Служба Логістики" (виконавець) та Приватним підприємством "Компанія Бір" (замовник) укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №01/10-4, згідно умов якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги транспортної логістики, а замовник зобов`язується приймати їх і своєчасно оплачувати.

На виконання вказаного договору від 01 жовтня 2018 року Приватним підприємством "Служба Логістики" надано транспортні послуги та складено акти про надання послуг № 162 від 31.05.2019, № 163 від 31.05.2019, № 164 від 31.05.2019, № 198 від 30.06.2019, № 199 від 30.06.2019, № 200 від 30.06.2019, № 231 від 31.07.2019, № 232 від 31.07.2019, № 233 від 31.07.2019.

Також, судом встановлено, що 18 січня 2019 року між Приватним підприємством "Служба Логістики" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Карлсберг Україна" (замовник) укладено договір про надання послуг з логістики № 0291/19, згідно умов якого замовник передає, а виконавець приймає на відповідальне зберігання матеріальні цінності замовника (пиво, напої, тару, торгівельне обладнання) та повертає його замовнику на вимогу. Виконавець надає транспортно-експедиційні послуги по поставці товару замовника зі складу відповідального зберігання в торгову мережу м. Харків та областей України експедиційним автотранспортом (автомобілями) в пункти та строки, встановлені та вказані в заявках замовника.

На виконання умов вказаного договору № 0291/19 Приватним підприємством "Служба Логістики" надано послуги з зберігання товару на складі, включаючи послуги по вивантаженню, прийому, комплектації та завантаженні товару про що складено акт прийому передачі виконаних робіт № 158 від 31.05.2019, а також надано послуги з організації перевезень про що складено акт прийому передачі виконаних робіт № 195 від 30.06.2019.

Із матеріалів справи також вбачається, що між Приватним підприємством "Служба Логістики" (виконавець) та Приватним підприємством "Торговий будинок "Фреш Груп Маркет" (замовник) укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.10.2018 № 01/10-6, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги транспортної логістики, а замовник зобов`язується приймати їх і своєчасно оплачувати.

На виконання умов вищевказаного договору Приватним підприємством "Служба Логістики" надано послуги транспортної логістики та складено акти про надання послуг № 161 від 31.05.2019, № 197 від 30.06.2019 та № 230 від 31.07.2019.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 жовтня 2018 року між Приватним підприємством "Служба Логістики" (виконавець) та Приватним підприємством "Компанія М3" (замовник) укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №01/10-5, згідно умов якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги транспортної логістики, а замовник зобов`язується приймати їх і своєчасно оплачувати.

На виконання вказаного договору від 01 жовтня 2018 року Приватним підприємством "Служба Логістики" надано послуги транспортної логістики та складено акт про надання послуг № 160 від 31.05.2019.

Суд зазначає, що Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно підпунктів "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів;

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

На виконання вищенаведених норм податкового законодавства Приватним підприємством "Служба Логістики" при наданні транспортних послуг виписано податкові накладні від 31.05.2019 № 33, від 31.05.2019 № 35, від 31.05.2019 № 36, від 31.05.2019 № 37, від 31.05.2019 № 38, від 31.05.2019 № 39, від 30.06.2019 № 27, від 30.06.2019 № 29, від 30.06.2019 № 30, від 30.06.2019 № 31, від 31.07.2019 №31, від 30.06.2019 № 32, від 31.07.2019 № 32, від 31.07.2019 № 33, від 31.07.2019 № 34 та направлено їх для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що Державною фіскальною службою України сформовано квитанції №, № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , відповідно до яких зазначено, що згідно з п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних від 31.05.2019 № 33, від 31.05.2019 № 35, від 31.05.2019 № 36, від 31.05.2019 № 37, від 31.05.2019 № 38, від 31.05.2019 № 39, від 30.06.2019 № 27, від 30.06.2019 № 29, від 30.06.2019 № 30, від 30.06.2019 № 31, від 31.07.2019 №31, від 30.06.2019 № 32, від 31.07.2019 № 32, від 31.07.2019 № 33, від 31.07.2019 № 34 зупинена. ПН/РК відповідають критеріям оцінки ступеня ризику визначеному пунктом 6 Критеріїв оцінки ступенів ризику, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ №567 від 13.06.17.

За приписами пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" № 1246 від 29.12.2010, податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно яких реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Судом встановлено, що Приватне підприємство "Служба Логістики" надало до ДФС України повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/PK, реєстрація яких зупинено.

Так, разом із вказаними повідомленнями позивачем надано до контролюючого органу, а також до суду товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт, розшифровки транспортних послуг до актів про надання виконаних робіт, платіжні доручення у підтвердження оплати наданих послуг, акти передачі ТМЦ з відповідального зберігання, рахунки-накладні, договір оренди № 01/10-2018 від 01.10.2018, укладений із ПП "Компанія "Торгівельна мережа № 1", договір купівлі-продажу товарів з використання паливних карток № 33ОБКПК-1493 укладений із ПП "Окко-Бізнес Контракт", договір поставки товарів партіями з використанням смарт-карт № С15025 від 22.12.2018, укладений із ТОВ "Вог Кард" разом із первинним документами, які містяться у матеріалах справи.

Поряд із тим комісією Головного управління ДФС у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийняті рішення про відмову у реєстрації податкових накладних від 29.08.2019 № 1263095/42198108, від 29.08.2019 № 1263108/42198108, від 29.08.2019 № 1263094/42198108, від 29.08.2019 № 1263105/42198108, від 29.08.2019 № 1263107/42198108, від 29.08.2019 № 1263106/42198108, від 29.08.2019 № 1263100/42198108, від 29.08.2019 № 1263099/42198108, від 29.08.2019 № 1263096/42198108, від 29.08.2019 № 1263097/ 42198108, від 29.08.2019 № 1263104/42198108, від 29.08.2019 № 1263098/42198108, від 29.08.2019 № 1263101/42198108, від 29.08.2019 № 1263102/42198108, від 29.08.2019 № 1263103/42198108.

Суд зазначає, що абзацем 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" № 190 від 29.03.2017 встановлено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Абзацем 2 Постанови № 190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування", або "надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування".

Проте, в рішеннях не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Отже, на думку суду, оскаржувані рішення не містять чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.

Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкових накладних у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна / розрахунок коригування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність виникнення першої події та на те, що такі документи у підтвердження настання першої події були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних від 31.05.2019 № 33, від 31.05.2019 № 35, від 31.05.2019 № 36, від 31.05.2019 № 37, від 31.05.2019 № 38, від 31.05.2019 № 39, від 30.06.2019 № 27, від 30.06.2019 № 29, від 30.06.2019 № 30, від 30.06.2019 № 31, від 31.07.2019 №31, від 30.06.2019 № 32, від 31.07.2019 № 32, від 31.07.2019 № 33, від 31.07.2019 № 34

Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення є необґрунтованими, оскільки платником податків надано до відповідача всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною, у реєстрації якої було відмовлено, а тому є такими , що підлягає скасуванню.

Крім того, враховуючи, що оскаржувані рішення приймались саме комісією Головного управління ДФС у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, яка входить до складу Головного управління ДФС у Харківській області, суд вважає за необхідне прийняти рішення про скасування рішення саме комісії Головного управління ДФС у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 29.08.2019 № 1263095/42198108, від 29.08.2019 № 1263108/42198108, від 29.08.2019 № 1263094/42198108, від 29.08.2019 № 1263105/42198108, від 29.08.2019 № 1263107/42198108, від 29.08.2019 № 1263106/42198108, від 29.08.2019 № 1263100/42198108, від 29.08.2019 № 1263099/42198108, від 29.08.2019 № 1263096/42198108, від 29.08.2019 № 1263097/ 42198108, від 29.08.2019 № 1263104/42198108, від 29.08.2019 № 1263098/42198108, від 29.08.2019 № 1263101/42198108, від 29.08.2019 № 1263102/42198108, від 29.08.2019 № 1263103/42198108.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкові накладні від 31.05.2019 № 33, від 31.05.2019 № 35, від 31.05.2019 № 36, від 31.05.2019 № 37, від 31.05.2019 № 38, від 31.05.2019 № 39, від 30.06.2019 № 27, від 30.06.2019 № 29, від 30.06.2019 № 30, від 30.06.2019 № 31, від 31.07.2019 №31, від 30.06.2019 № 32, від 31.07.2019 № 32, від 31.07.2019 № 33, від 31.07.2019 № 34 в Єдиному держаному реєстрі податкових накладних датою їх початкового подання на реєстрацію (або протягом п`яти робочих днів з моменту отримання контролюючим органом письмових пояснень та документального підтвердження від платника податку), суд зазначає наступне.

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 № 7, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Так, відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За приписами пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Аналізуючи дані положення кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу на приписи п.п.19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010, (зі змінами), яким передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України та Порядку чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та можливості зазначення дати її реєстрації.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.97; Конвенція набула чинності для України 11.09.97.

За приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 31.05.2019 № 33, від 31.05.2019 № 35, від 31.05.2019 № 36, від 31.05.2019 № 37, від 31.05.2019 № 38, від 31.05.2019 № 39, від 30.06.2019 № 27, від 30.06.2019 № 29, від 30.06.2019 № 30, від 30.06.2019 № 31, від 31.07.2019 №31, від 30.06.2019 № 32, від 31.07.2019 № 32, від 31.07.2019 № 33, від 31.07.2019 № 34, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

З огляду на фактичні обставини справи суд вважає, що належним та ефективним способом порушених прав позивача буде зобов`язання ДФС України зареєструвати податкові накладні від 31.05.2019 № 33, від 31.05.2019 № 35, від 31.05.2019 № 36, від 31.05.2019 № 37, від 31.05.2019 № 38, від 31.05.2019 № 39, від 30.06.2019 № 27, від 30.06.2019 № 29, від 30.06.2019 № 30, від 30.06.2019 № 31, від 31.07.2019 №31, від 30.06.2019 № 32, від 31.07.2019 № 32, від 31.07.2019 № 33, від 31.07.2019 № 34 у Єдиному реєстрі податкових накладних саме датою їх подання, а не протягом п`яти робочих днів з моменту отримання контролюючим органом письмових пояснень та документального підтвердження від платника податку, у зв`язку із чим, позовні вимоги в частині зобов`язання ДФС України зареєструвати податкові накладні протягом п`яти робочих днів з моменту отримання контролюючим органом письмових пояснень та документального підтвердження від платника податку не підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Отже, правом на подання відзиву на позов відповідачі не скористались, що суд кваліфікує як відсутність доказів правомірності прийняття спірних рішень та, відповідно, визнання позову.

Таким чином, враховуючи, що відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ними дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Служба Логістики" (вул. Гімназійна набережна, буд. 24, оф. 803/2, м. Харків, 61010, код 42198108) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, код 39599198), Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8,м. Київ, 04053, код 39292197) про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 29.08.2019 № 1263095/42198108, від 29.08.2019 № 1263108/42198108, від 29.08.2019 № 1263094/42198108, від 29.08.2019 № 1263105/42198108, від 29.08.2019 № 1263107/42198108, від 29.08.2019 № 1263106/42198108, від 29.08.2019 № 1263100/42198108, від 29.08.2019 № 1263099/42198108, від 29.08.2019 № 1263096/42198108, від 29.08.2019 № 1263097/ 42198108, від 29.08.2019 № 1263104/42198108, від 29.08.2019 № 1263098/42198108, від 29.08.2019 № 1263101/42198108, від 29.08.2019 № 1263102/42198108, від 29.08.2019 № 1263103/42198108.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні від 31.05.2019 № 33, від 31.05.2019 № 35, від 31.05.2019 № 36, від 31.05.2019 № 37, від 31.05.2019 № 38, від 31.05.2019 № 39, від 30.06.2019 № 27, від 30.06.2019 № 29, від 30.06.2019 № 30, від 30.06.2019 № 31, від 31.07.2019 №31, від 30.06.2019 № 32, від 31.07.2019 № 32, від 31.07.2019 № 33, від 31.07.2019 № 34 в Єдиному держаному реєстрі податкових накладних датою їх подання на реєстрацію.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Служба Логістики" (вул. Гімназійна набережна, буд. 24, оф. 803/2, м. Харків, 61010, код 42198108) судові витрати в розмірі 15368 (п`ятнадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8,м. Київ, 04053, код 39292197).

Стягнути на користь Приватного підприємства "Служба Логістики" (вул. Гімназійна набережна, буд. 24, оф. 803/2, м. Харків, 61010, код 42198108) судові витрати в розмірі 15368 (п`ятнадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, код 39599198).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О.Чудних