Справа № 333/6696/19
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/6696/19
Провадження № 2-а/333/197/19
У Х В А Л А

Іменем України

про залишення позовної заяви без руху

25 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Президента України про визнання дій протиправними.

Зазначену справу передано у провадження судді Кулик В.Б.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог передбачених ст. ст. 160, 161 КАС України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

За своєю суттю адреса це умовна кодифікація місця знаходження об`єкту, яка застосовується з метою поштового зв`язку. Правила написання адреси, встановлені Міністерством зв`язку, для забезпечення якнайшвидшого пересилання, зберігання і доставляння поштових відправлень. На всіх адресах пишеться: назва вулиці, номер будинку і квартири; назва населеного пункту, міста; назва району; назва області, індекс.

В порушення п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві не зазначено взагалі адреси відповідача, його місцезнаходження, поштовий індекс, а також відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Отже, у суду відсутня можливість вести офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції відповідачу, що унеможливлює розгляд зазначеного позову.

В порушення п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України, позивачем не надано письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

На порушення викладеного, позивачем надано копії документів які не завірені належним чином та в одному примірнику, що перешкоджає суду здійснити належне повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. п. 4, 5, 9 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (ч. 9 ст. 160 КАС України).

З аналізу статті 5 КАС України вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому звернення до суду із позовом щодо захисту порушеного права має індивідуальний характер.

Судом встановлено, що зміст позову не містить чітких вимог та їх належного обґрунтування, доказів та/або послідовний розбірливий виклад обставин на підтвердження позовних вимог та суті спору.

У зв`язку з чим, не можливо встановити наявність порушених прав ОСОБА_1 та обставини, які йому передували, які відносини виникли у зв`язку із такими порушеннями, які права були порушені та обрані ними способи захисту.

Слід зазначити, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

У позові не вказано його процесуально-правові підстави, при цьому вона зареєстрована канцелярією Комунарського районного суду м. Запоріжжя в порядку адміністративного судочинства. А відтак, ОСОБА_1 необхідно визначитись, в порядку якого судочинства він звертається до суду.

Більш того, в супереч вимогам чинного законодавства, позов поданий ОСОБА_1 викладений російською мовою, з огляду на що, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Кодексу адміністративного судочинства України, судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ст. 15 Кодексу адміністративного судочинства України, мова адміністративного судочинства визначається статтею 14 Закону України «Про засади державної мовної політики».

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.1999 року у справі № 10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що адміністративний позов має бути викладений українською мовою.

Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеною в постанові від 16.10.2018 року у справі № 826/1833/16 адміністративне провадження № К/9901/20397/18 45292/18.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 пред`являє вимоги до директора КУ «Орловського психоневрологічного інтернату» Запорізької обласної ради Верещагіної Т.В., проте в супереч вимогам адміністративного судочинства позивач не зазначає останню стороною у справі.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, подання позовної заяви суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси.

Таким чином, вказані недоліки унеможливлюють відкриття провадження у справі та потребують усунення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, однією із вимог позивача було надання останньому безоплатної правової допомоги та призначення адвоката, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Підстави і порядок надання безоплатної правової допомоги визначаються законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Безоплатна правова допомога правова допомога, яка гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету, місцевих бюджетів та інших джерел.

Закон України «Про безоплатну правову допомогу» визначає порядок надання безоплатної первинної правової допомоги та безоплатної вторинної правової допомоги.

Отримати правову допомогу можна особисто, звернувшись до найближчого центру з надання безоплатної правової допомоги, бюро правової допомоги або до громадських правозахисних організацій.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, беручи до уваги наведене вище, суддя приходить до висновку, що позов слід залишити без руху, оскільки він не відповідає вимогам КАС України та зобов`язати ОСОБА_1 усунути недоліки зазначені в ухвалі суду протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Керуючись ст. ст. 160,161,169 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України про визнання дій протиправними залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали направити позивачу.

Роз`яснити, що якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик