Справа № 160/1550/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1550/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 р. (суддя Турлакова Н.В.) в справі № 160/1550/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017 р. № 9728-12 про визначення суми податкового зобов`язання з транспортного податку за 2017 рік в розмірі 25000 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує про неврахування судом першої інстанції прийняття Дніпропетровською міською радою рішення про встановлення місцевого податку з фізичних осіб на 2017 рік з порушенням вимог законодавства, тому таке рішення не може бути застосовано до цих правовідносин. Крім того, автомобіль, що належить позивачу, не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, оскільки його середньоринкова вартість, розрахована відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 р., становить 1 058 551,89 грн., що нижче від 1 200 000 грн. (375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня податкового (звітного) 2017 року). Відповідачем не доведено, що вартість автомобілю позивача є іншою.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником легкового автомобіля марки «AUDI», модель Q7, тип «УНІВЕРСАЛ-В», рік випуску 2016, дата першої реєстрації 22.11.2016 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 см.куб., тип пального D.

30.06.2017 р. ГУ ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №9728-13, яким нараховано позивачу податкове зобов`язання з транспортного податку за 2017 рік у сумі 25000,00 грн.

15.02.2017 р. Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №12/18 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», зокрема в частині визначення об`єкта оподаткування, платників податку, податкового періоду та інших обов`язкових елементів транспортного податку згідно зі ст. ст. 46-49, 267 Податкового кодексу України.

Враховуючи приписи пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII, яким установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання Закону України від 20 грудня 2016 року N 1791-VIII, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 цього Кодексу, суд першої інстанції вважав, що незалежно від того, що саме 15.02.2017 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №12/18 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», ця обставина не перешкоджає застосуванню цього Положення контролюючим органом при визначенні позивачу податкового зобов`язання з транспортного податку за 2017 рік у розмірі 25000,00грн.

Також, дослідивши Перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку, судом першої інстанції встановлено наявність у цьому переліку транспортного засобу марки «AUDI» моделі «Q7», до 2 років випуску, об`єм циліндрів двигуна 3,0, тип пального - дизель, який за своїми характеристиками співпадає з характеристиками автомобіля позивача, тому дійшов висновку, що автомобіль позивача є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, а позивач - платником транспортного податку, що доводить правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Суд визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки AUDI моделі Q7, 2016 року випуску, загальний легковий універсал, з об`ємом циліндрів двигуна 2967 куб. см., тип пального - дизель, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата першої реєстрації - 22.11.2016 р.

30.06.2017 р. ГУ ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення № 9728-13 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з транспортного податку за 2017 рік в розмірі 25000 грн.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, яким, зокрема, внесено зміни до статті 267 Податкового кодексу України, якою запроваджено транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

При цьому Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» № 1791-VІІІ (далі - Закон № 1791-VIII), який набрав чинності 01.01.2017 року, внесено зміни до Податкового кодексу України, у зв`язку з чим пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України викладено в новій редакції і встановлено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01.01.2017 р. становить 3 200 гривень.

Таким чином, об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році є автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) і середньоринкова вартість яких станом на 1 січня 2017 року становить понад 1 200 000 гривень.

Базою оподаткування відповідно до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

15.02.2017 р. Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №12/18 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», зокрема, в частині визначення об`єкта оподаткування платників податку, податкового періоду та інших обов`язкових елементів транспортного податку згідно зі статтями 46-49, 267 Податкового кодексу України.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1791-VIII установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання Закону України від 20 грудня 2016 року N 1791-VIII, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 цього Кодексу.

Так, підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу в реакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з підпунктом 12.4.3 пункту 12.4 статті 12 цього кодексу до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Відповідно до пункту 12.5 статті 12 цього кодексу офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Тобто, оскільки Законом № 1791-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, до цих правовідносин має застосовуватися рішення Дніпропетровської міської ради від 15.02.2017 р. №12/18 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста».

Відповідно, суд визнає необґрунтованими доводи апелянта в частині неможливості застосування до цих правовідносин рішення міської ради від 15.02.2017 р.

На виконання підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України за № 66 від 18.02.2016 р. затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка відповідно до пункту 1 встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком (далі - Методика).

Згідно з пунктом 2 Методики в редакції, чинній станом на 1 січня 2017 року, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403, (далі - Порядок № 403), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку (пункт 4 Методики).

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про те, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється виключно Мінекономрозвитку.

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2017 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень контролюючого органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році.

Оскільки повноваження контролюючого органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі інформації про автомобілі середньоринкова вартість якого визначена Мінекономрозвитку, і така вартість не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб`єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів. Крім того, до повноважень ДФС не входять повноваження з приводу перевірки визначеної Мінекономрозвитку середньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі №813/3583/17 та від 08 серпня 2018 року у справі №813/3073/17.

Приведені обставини спростовують доводи апелянта, що автомобіль, що належить позивачу, не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, оскільки його середньоринкова вартість, розрахована відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 р., становить 1 058 551,89 грн.

Також є незмістовними доводи апелянта із посиланням на розрахунок середньоринкової вартості, виготовлений на калькуляторі сайта Мінекономрозвитку, що середньоринкова вартість автомобіля марки Audi Q7 з дизельним двигуном об`ємом 2967 куб.см. становила 1058551,89 грн., що є меншою, ніж вартість об`єкта оподаткування транспортним податком у 2017 році (1200000 грн.).

По-перше, позивач не є уповноваженою особою для визначення вартості автомобіля, на роздруківці витягу відсутня дата його вироблення, яка є обов`язковою при його роздрукуванні, а також яка може впливати на вартість автомобіля.

По-друге, розрахунок з сайту Мінекономрозвитку не враховує показників (параметрів), які були актуальні на час визначення відповідачем податкового зобов`язання.

При цьому є правильним зазначення судом першої інстанції, що підставою визначення позивачу податкового зобов`язання з транспортного податку є інформація Мінекономрозвитку про автомобілі, що мітиться в Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році.

Доводи апелянта про те, що транспортний засіб, що їй належить, не є об`єктом оподаткування, оскільки не зазначений у Переліку (як такий, що має об`єм двигуна 2967 куб.см., а не 3,0 літра), також суд визнає необґрунтованими.

Судом першої інстанції вірно зазначено, в цьому випадку необхідне здійснювати заокруглення показника об`єму циліндрів двигуна до найближчого основного розряду, - 3,0 літра, відповідно, оскільки автомобіль марки з об`ємом двигуна 3.0 літра з дизельним типом пального, включено до Переліку, автомобіль, що належить позивачу, є об`єктом оподаткування.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 р. в справі № 160/1550/19 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 р. в справі № 160/1550/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 02.12.2019 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 02.12.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш