Справа № 160/9125/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2019 року Справа № 160/9125/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.,
представників позивача Різник С.Г.,
представника відповідача Нагорного Б.В.,
В обґрунтування позову позивач зазначив, що органом контролю проведена перевірка, за результатами якої складено акт та ухвалені оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Позивач не погоджується з ухваленими податковим повідомленнями-рішеннями, оскільки податковим органом не прийнято до уваги, що АТ «Дніпроважмаш» не має в Російській Федерації іноземної валюти або банківських металів на банківських рахунках , не має цінних паперів, тобто, валютні цінності за кордоном, які потрібно було б декларувати.
На думку позивача, дії відповідача щодо винесення податкових повідомлень-рішень є протиправними, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволенні позовної заяви позивача відмовити у повному обсязі посилаючись на обставини викладені в відзиві до позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 24 вересня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/9125/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10 жовтня 2019 року о 11:00 год.
В подальшому розгляд справи переносився на 05 листопада 2019 року, на 12 листопада 2019 року, 21 листопада 2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 160/9125/19 та розпочати розгляд справи по суті у судовому засіданні 21 листопада 2019 року.
У задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі.
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Перевірку проведено з відома та в присутності директора АТ «Дніпроважмаш» ОСОБА_1 та директора з економіки та фінансів - головного бухгалтера АТ «Дніпроважмаш».
На підставі виявлених порушень, викладених в акті перевірки, відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення, а саме:
З матеріалів справи вбачається, що пеня за порушення терміні розрахунків у сфері ЗЕД виникла при здійснені зовнішньоекономічних операцій за період з 0.01.2018 року по 10.05.2019 року:
Акціонерне товариство «Дніпроважмаш» надано висновки Мінекономрозвитку України про продовження строків розрахунків:
Висновок № 822 Мінекономрозвитку України 14.09.2017 (вих.№4102-09/822) про продовження строків розрахунків 23710800,00 рос.руб. з 13.09.2017 по 31.03.2018.
Висновок № 210 Мінекономрозвитку України від 14.09.2017 (вих.№4102-09/210) про продовження строків розрахунків 18710800 рос.руб. з 31.03.2018 по 30.09.2018
Висновок № 706 Мінекономрозвитку України від 29.10.2018 (вих.№4102-09/706 про продовження строків розрахунків 18710800 рос.руб. з 18.10.2018 по 20.12.2018,
Висновок № 59 Мінекономрозвитку України від 24.01.2019 (вих.№4102-09/59) про продовження строків розрахунків 18710800 рос.руб. з 16.01.2019 по 18.06.2019.
Перевіркою встановлено, що:
- між висновками № 210 та №706 виникла перерва з 30.09.2018 по 17.10.2018 (18 днів).
- між висновками № 706 та №59 виникла перерва з 20.12.2018 по 15.01.2019 (27 днів).
Згідно розрахунку пені та штрафних санкцій по акту перевірки Акціонерне товариство «Дніпроважмаш» (код ЄДРПОУ 168076), який наявний в матеріалах справи, сума пені за прострочені 18 днів складає 434 293,01 грн., сума пені за прострочені 27 днів складає 625 932,39 грн, що разом становить 1 060 225,40 грн.
Тобто, враховуючи те, що строки продовження розрахунків були продовжені висновками та в цілому дотримано встановлених вимог щодо розрахунків за контрактом, на думку позивача, позовні вимоги необхідно задоволити в повному обсязі.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи при вирішенні справи по суті суд виходив з таких міркувань.
Спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР, Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93. А також, положеннями Закону України «Про валюту і валютні операції» 21.06.2018 року №2473-VIII, який набрав чинності 07.07.2018 року та введений в дію 07.02.2019 року. Із введенням в дію цього Закону, Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» втратили чинність.
Суд звертає увагу на положення ч.8 ст.16 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про валюту та валютні операції», відповідно до якої уповноважені установи, суб`єкти валютних операцій, які до дня введення в дію цього Закону порушили вимоги Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Указу президента України від 27 червня 1999 року №734/99 «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» та (або) нормативно-правових актів Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю, несуть відповідальність, передбачену законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації (z0374-12)) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.
Згідно з ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
У разі якщо резидент звертається до Експортно-кредитного агентства із заявою про невиконання або неналежне виконання нерезидентом його грошових зобов`язань за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом), що стало причиною порушення резидентом строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, зазначені строки призупиняються та пеня в період такого призупинення не стягується. У разі якщо невиконання грошового зобов`язання нерезидентом не підлягає врегулюванню Експортно-кредитним агентством відповідно до законодавства, перебіг зазначених строків поновлюється і пеня нараховується на загальних підставах (у тому числі пеня за період призупинення).
У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.
Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.
Порядок (1409-2007-п) віднесення операцій резидентів до зазначених у частині першій цієї статті та умови видачі висновків на перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дати видачі висновку, зазначеного у частині другій цієї статті, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, про видачу такого висновку.
Розрахунки за експортно-імпортними операціями суб`єктів космічної діяльності, визначених відповідно до статті 1 Закону України «Про космічну діяльність» ( 502/96-ВР ), а також суб`єктів літакобудування, що підпадають під дію норм статті 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості» (2660-14), після перерахування авансових платежів за виконання робіт з виготовлення (розробки) агрегатів, систем космічних ракетних комплексів (космічних ракет-носіїв), космічних апаратів, наземного сегмента космічних систем та їх агрегатів, систем і комплектуючих, а також з розробки, виробництва, переобладнання, ремонту, модифікації, технічного обслуговування авіаційної техніки та авіаційних двигунів здійснюються у строк до 500 календарних днів. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Вимоги, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не поширюються на розрахунки за експортно-імпортними операціями інвестора (представництва іноземного інвестора на території України) за угодою про розподіл продукції, які здійснюються для потреб такої угоди (у тому числі пов`язані з придбанням обладнання, матеріалів, устаткування та інших товарів, робіт і послуг, необхідних для провадження робіт чи здійснення іншої діяльності, передбаченої угодою про розподіл продукції, у тому числі розпорядження частиною виробленої продукції, належною інвестору (представництву іноземного інвестора на території України), іншому інвестору чи державі).
Якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.
Згідно з п. 7 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
Суд зазначає, що представником позивача не надано підтвердження претезійної роботи у розумінні абз. 2-3 ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та п. 7 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» та не надано доказів прийняття судом позовної заяви до розгляду, та/або рішення за результатами розгляду такої позовної заяви ні до перевірки, ні під час розгляду справи судом.
Стосовно нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 340,00 грн., суд зазначає наступне.
У відповідності до п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93 валютні цінності та інше майно резидентів, яке знаходиться за межами України, підлягає обов`язковому декларуванню в Національному банку України.
Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами» від 25.12.1995 року № 207, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.01.1996 року за № 18/1043, яким затверджена за погодженням з НБУ, Мінстатом та МЗЕЗ торгом України форма декларації, також встановлено, що обов`язкове декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється СПД щоквартально в терміни, встановлені для подання квартальної та річної бухгалтерської звітності.
Пунктом 2 наказу Міністерства фінансів України від 25.12.1995 року № 207 «Про затвердження форми декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами» встановлено, що декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється суб`єктами підприємницької діяльності за наведеною формою в регіональних відділеннях Національного банку України та в державних податкових інспекціях за місцем знаходження суб`єктів підприємницької діяльності.
Отже, валютні цінності, які знаходяться за межами України, підлягають декларуванню у відповідності з п.1 ст. 9 Декрету № 15-93 у порядку, який встановлений спільним листом НБУ та ДПА України 17.04.2003 року №28-311/1929-2823 та №3368/5/23-5316 відповідно.
Згідно статті 1 Указу Президента України від 18.06.1994 року № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами», суб`єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, щоквартально повинні здійснювати декларування наявності валютних цінностей, які знаходяться за межами України.
У відповідності з п.2 ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93, п.2.7 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління НБУ від 08.02.2000 року №49, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.04.2000 року за №209/4430, встановлено:
- за порушення термінів декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою відповідальність - накладання штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний звітний період;
- за невиконання резидентами вимог щодо порядку декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою відповідальність - накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порушенням порядку декларування є подання недостовірної інформації або перекручення даних, що відображаються у відповідній декларації, якщо такі дії свідчать про приховування резидентами валютних цінностей та майна, що знаходяться за межами України.
Як зазначено представником позивача, Акціонерне товариство «Дніпроважмаш» не має у Російській Федерації іноземної валюти або банківських металів на банківських рахунках, не має вищезазначених цінних паперів, тобто валютні цінності за кордоном, майна, які потрібно було б декларувати, у акціонерного товариства «Дніпроважмаш» відсутні. Доказів зворотного податковим органом до суду не надано.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд зробив висновок, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 15 908,48 грн. підлягає частковому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а саме у розмірі 5 ,09 грн.
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 295Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 грудня 2019 року.

Суддя С.В. Ніколайчук