Справа № 810/2941/17
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року м.Київ № 810/2941/17

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Брагіної О.Є.;

при секретарі судового засідання Бровчук Ю.В.,

за участі представника позивача - Буштуєва А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Корпорації "Укрпроммашкомплект" до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,

у с т а н о в и в:

до Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ Корпорація "Укрпроммашкомплект" з позовом до Васильківського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 22.08.2017 про відкриття виконавчого провадження №54567495.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, 16.11.2016, головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Крупко Р.О. було прийнято постанову №З-1611/4-128/1611/08/01 про накладення штрафу на позивача за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 52200,00 грн. В подальшому, на підставі зазначеної постанови про накладення штрафу, 22.08.2017 державним виконавцем відділу ДВС Новальською Ю.А. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №54567495 про стягнення з товариства штрафу у розмірі 52200,00 грн.

На думку позивача, вказана постанова прийнята всупереч вимогам чинного законодавства, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Посилаючись на вимоги ч.2 ст. 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до якої, у разі якщо сільські, селищні, міські ради не утворили виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю, повноваження таких органів виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через відповідних головних інспекторів будівельного нагляду, позивач звернув увагу суду, що рішенням восьмої чергової сесії Васильківської міської ради Київської області сьомого скликання від 19.02.2016 №06.05-08-VII було затверджено Положення про відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Васильківської міської ради, таким чином у Департаменту ДАБІ у Київській області були відсутні повноваження по прийняттю постанови №З-1611/4-128/1611/08/01, яка стала підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цієї постанови.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 було відкрито провадження у даній справі, відповідачу запропоновано надати письмові заперечення проти позову та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача Буштуєв А.С. підтримав заявлені вимоги та надав пояснення, які аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заперечення проти позову, у якому пояснив, що згідно п.1 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець 22.08.2017 відкрив виконавче провадження та розпочав примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, а саме постанови Державної архітектурно-будівельної інспекції від 16.11.2016, за заявою стягувача. Оскільки відповідно до п.7 ч.1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" постанова Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київськй області є виконавчим документом, дії державного виконавця по відкриттю виконавчого провадження були законними, а позовні вимоги не підлягають задоволенню. Просив розглядати справу без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши зміст заперечень проти нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті за власним переконанням, суд встановив таке:

на примусовому виконанні Васильківського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області знаходиться виконавче провадження № 54567495 по примусовому виконанню постанови №З-1611/4-128/1611/08/01, прийнятої 16.11.2016 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області про стягнення з ТОВ корпорації "Укрпроммашкомплект" штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на користь держави в розмірі 52200 грн.

На підставі виконавчого документу, який оформлений з дотриманням вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою директора Департаменту ДАБІ України у Київській області Коломієць О.М. про примусове виконання постанови, 22.08.2017, державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Новальською Ю.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ТОВ Корпорація "Укрпроммашкомплект" звернулось до суду із вищевказаними позовними вимогами.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного:

відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу норм ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку, - ч.3 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 4 ст. 4 цього ж Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

За приписами ч.ч.1-3 ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 №208/94-ВР (у редакції станом на час винесення постанови №З-1611/4-128/1611/08/01 від 16.11.2016) порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України. Постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами, визначеними у ч.2 ст 3 цього Закону, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку.

Штраф підлягає сплаті у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення або надіслання постанови.

У разі несплати штрафу в зазначений строк другий примірник постанови надсилається органу державної виконавчої служби для виконання постанови в примусовому порядку. Не підлягає виконанню постанова, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня винесення.

У постанові Департаменту ДАБІ у Київській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 16.11.2016 №З-1611/4-128/1611/08/01 зазначено, що строк пред`явлення постанови до виконання становить два роки з дня її винесення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 №244 затверджено Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, який визначає процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що передбачен Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Відповідно до п. 28, 29 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (у редакції на момент винесення постанови від 16.11.2016 №З-1611/4-128/1611/08/01) постанову про накладення штрафу може бути оскаржено суб`єктом містобудування, щодо якого її винесено, до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу державного архітектурно-будівельного контролю, який виніс відповідну постанову.

Оскарження постанови про накладення штрафу в установлений строк зупиняє її виконання до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Згідно із пунктом 31 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у разі оскарження постанови про накладення штрафу та належного повідомлення відповідної інспекції про її оскарження така постанова направляється до органу державної виконавчої служби для примусового виконання після набрання законної сили відповідним рішенням суду, крім випадків скасування її судом.

Пунктом 34 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлено, що не підлягає виконанню постанова про накладення штрафу, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня винесення. У разі зупинення виконання постанови відповідно до пункту 29 цього Порядку перебіг строку давності її виконання, визначеного статтею 4 Закону, зупиняється до набрання законної сили відповідним рішенням суду. Строк, протягом якого виконання постанови про накладення штрафу було зупинено, до загального строку давності виконання такої постанови не зараховується.

Постанова про накладення штрафу є виконавчим документом і має відповідати вимогам виконавчого документу, тобто в ній зазначається дата набрання нею законної сили.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, які були скеровані до суду, зазначає, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки прийнятий з перевищенням повноважень та, всупереч положень ч.2 ст. 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Перевіряючи обґрунтованість заявлених вимог в цій частині, суд зважає на таке:

згідно ч.2 ст. 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо сільські, селищні, міські ради не утворили виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю, повноваження таких органів виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через відповідних головних інспекторів будівельного нагляду.

Відповідно до пункту 9-1 розділу V Прикінцевих положень Закону №3038-VI, на період до утворення (визначення) місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування органів державного архітектурно-будівельного контролю повноваження, визначені цим Законом, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю починає здійснювати повноваження, визначені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства", на наступний день після затвердження акта спільної комісії.

Судом встановлено, що рішенням восьмої чергової сесії Васильківської міської ради сьомого скликання від 19.02.2016 №06.05-08-VII було затверджено положення про відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Васильківської міської ради.

Із матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із спроможністю відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Васильківської міської ради розпочати здійснювати повноваження державного архітектурно-будівельного контролю на території населених пунктів, на які поширюється компетенція Васильківської міської ради, між головою Держархбудінспекцією та головою Васильківської міської ради було затверджено акт приймання-передавання документів від 08.11.2016 №43, тому на території м. Василькова повноваження, визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" до 09.11.2016, здійснювались центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Разом з тим, суд акцентує увагу, що вказане стосується правомірності прийняття інспектором Департаменту ДАБІ постанови від 16.11.2016 №З-1611/4-128/1611/08/01 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у разі незгоди з якою товариство мало право звернутися до суду з позовом на її оскарження.

Матеріалами справи підтверджено, що зазначена постанова була оскаржена позивачем в судовому порядку за результатом розгляду його скарги, постановою Київського окружного адміністративного суду від 27.02.2017 у справі №810/3980/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017, у задоволенні позову було відмовлено.

Суд звертає увагу на те, що законодавець не зобов`язує та не наділяє повноваженнями державного виконавця щодо перевірки правомірності прийняття виконавчого документа. Державний виконавець перевіряє виконавчий документ виключно на наявність обов`язкових реквізитів.

Вимоги до оформлення виконавчого документу та обставини за наявності яких виконавчий документ повертається стягувачу визначені у ст. 4 закону України "Про виконавче провадження".

Посилання позивача, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки його прийнято посадовою особою, не уповноваженою розглядати справи про адміністративне правопорушення, є безпідставним, оскільки відповідно до ч.ч.2-3 ст. 3 Закону "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі наділені повноваженнями щодо прийняття рішень про накладення штрафу від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Ураховуючи відповідність виконавчого документу вимогам статті 4 Закону №1404-VIII, суд вважає, що відповідач правомірно прийняв рішення про відкриття виконавчого провадження №54567495 про виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 16.11.2016 № З-1611/4-128/1611/08/01, прийнятою головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту ДАБІ у Київській області Крупком Р.О.

За наведених обставин адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, враховуючи, що у задоволенні позову позивачу відмовлено, тому понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Брагіна О.Є.