Справа № 462/1566/19
Суддя: Галайко Н. М.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/1566/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Галайко Н. М.,

за участю секретаря Фрейдун А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в особі начальника управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлової Зої Валеріївни та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 18 лютого 2019 року № 11-ДК/0020По/08/01/-19, винесену начальником управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойловою Зоєю Валеріївною, а справу закрити.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки він як директор ТзОВ «НВП «Сенс», так само як і саме підприємство, не здійснювало порушень земельного законодавства, окреслених у постанові, земельну ділянку самовільно не займало і не використовувало. Зазначає, що у оскаржуваній постанові не вказано, ким саме та коли було вчинено самовільне зайняття земельної ділянки і у чому саме воно полягало. Додатково повідомляє, що оскаржувана постанові була винесена з чисельними порушеннями, протокол, на підставі якого була винесена постанова, також не відповідає законодавству. З огляду на вказане просить задовольнити позовні вимоги.

Додатково просив поновити йому строк на оскарження зазначеної вище постанови. Мотивувати це тим, що така була ним отримана лише 04 березня 2019 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2019 року позивачу було поновлено строк на оскарження до суду постанови про накладення адміністративного стягнення, а у справі було відкрито спрощене позовне провадження і призначено судове засідання.

10 квітня 2019 року до суду надійшло клопотання про залучення співвідповідачем Головне управління Держгеокадастру у Львівській област.

У судовому засіданні 10 червня 2019 року зазначене клопотання було задоволено, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області було залучено співвідповідачем у справі.

10 квітня 2019 року до суду від відповідача начальника управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлової Зої Валеріївни надійшов відзив на позовну заяву, у якому та з позовом не погодилася, вважає його безпідставним. Зазначає, що оскаржувана постанова була винесена відповідно до чинного законодавстві, при її винесенні було дотримано відповідної процедури. Повідомила, що земельна ділянка за кадастровим № :05:005:0154 загальною площею 0,5720 га використовується ТзОВ «НВП «Сенс» як самовільно зайнята для господарських потреб підприємства. З огляду на вказане, просить у задоволенні позову відмовити.

10 травня 2019 року від позивача до суду надійшли заперечення на відзив, у який той зазначив, що відзив був оформлений від посадової особи та поданий неналежною особою, яке не є відповідачем по справі. Окрім цього вказав, що викладені у відзиві аргументи є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Додатково повідомив, що подані відповідачем докази є неналежними та не спростовують обґрунтованість позовних вимог. З огляду на вказане, свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

19 червня 2019 року від відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому воно з позовом не погоджується, зазначає, що постанова була винесена без порушення норм законодавства у зв`язку з самовільним зайняттям ТзОВ «НВП «Сенс» земельної ділянки за кадастровим № :05:005:0154 загальною площею 0,5720 га. Зазначило, що підприємство позивача використовує таку ділянку для ведення господарської діяльності. Докази такого використання присутні у матеріалах справи. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, причини неявки суду не повідомила, хоча були повідомленими належним чином про місце, час та дату розгляду справи, однак 03.12.2019 року представник позивача подав клопотання у якому просить здійснювати розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та відкласти судовий розгляд справи.

Суд зазначає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, зважаючи на особливість такого розгляду справ, які відносяться до категорії термінових, встановлені розділом II Кодексу адміністративного судочинства України. Окрім цього, згідно ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про місце, час та дату розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення № 11-ДК/0020По/08/01/-19 від 18 лютого 2019 року ОСОБА_1 , директора ТзОВ «НВП «Сенс», було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 531 КУпАП, оскільки ТзОВ «НВП «Сенс» у особі директора Дзюпин Олександра Романовича допустило використання земельної ділянки за кад. № :05:005:0154 за адресою: АДРЕСА_1 «а», загальною площею 0,5720 га без зареєстрованих у державному реєстрі документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою на землях промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (а.с. 15).

Статтею 53-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

За приписами ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороню земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як зазначено у оскаржуваній постанові, за згадане порушення, тобто порушення вимог ст.ст.125,126 ЗК України, передбачена відповідальність згідно з ст.53 -1 КУпАП.

Статті 125, 126 ЗК України вказують на момент виникнення права на земельну ділянку, який пов`язується з необхідністю оформлення речових прав на земельну ділянку та прямо не передбачають відповідальності за порушення порядку оформлення речових прав на земельну ділянку.

Актом обстеження земельної ділянки № 11-ДК/20/А0/10/01/-19 від 15 лютого 2019 року стверджується, що земельна ділянка загальною площею 0,5870 га за кад. № :05:005:0154 використовується ТзОВ «НВП «Сенс» без зареєстрованих у державному реєстрі речових прав документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою, на землях промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (а.с. 18).

Протоколом про адміністративне правопорушення № 11-ДК/0016П/07/01/19 від 15 лютого 2019 року стверджується, що 15 лютого 2019 року посадова особа ТзОВ «НВП «Сенс» допустила використання земельної ділянки загальною площею 0,5720 га без зареєстрованих у державному реєстрі документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою, що є порушенням ст. ст. 125, 126 ЗК України (а.с. 16).

Приписом за реєстраційним № 11-ДК/0020Пр/03/01/-19 від 18 лютого 2019 року встановлено, що ТзОВ «НВП «Сенс» у особі директора Дзюпин Олександра Романовича допустило використання земельної ділянки за кад. № :05:005:0154 за адресою: АДРЕСА_1 «а», без зареєстрованих у державному реєстрі документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою загальною площею 0,5720 га. Також було зобов`язано директора ТзОВ «НВП «Сенс» ОСОБА_1 усунути порушення вимог земельного законодавства (а.с. 55).

За ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Згідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно з п. б ч. 1 ст. 221 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Постановою про накладення адміністративного стягнення № 11-ДК/0020По/08/01/-19 від 18 лютого 2019 року ОСОБА_1 , директора ТзОВ «НВП «Сенс», було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 531 КУпАП, оскільки ТзОВ «НВП «Сенс» у особі директора Дзюпин Олександра Романовича допустило використання земельної ділянки за кад. № :05:005:0154 за адресою: АДРЕСА_1 «а», загальною площею 0,5720 га без зареєстрованих у державному реєстрі документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою на землях промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (а.с. 15).

З дослідження змісту наведених вище документів судом встановлено, що порушення ТзОВ «НВП «Сенс» полягало у тому, що його посадовою особою не було зареєстровано у встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядку документи, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою площею 0,5720 га за кадастровим № :05:005:0154 за адресою: м. Львів, вул. Курмановича, буд. 1 «а», якою підприємство користувалося.

Однак відповідачем не було надано суду доказів того, що ТзОВ «НВП «Сенс» здійснювалося користування вищезазначеною земельною ділянкою.

Натомість позивачем було надано копію договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 209 від 18 листопада 2010 року, відповідно до якого ТзОВ «НВП «Сенс» отримало у строкове платне користування від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області нежитлове приміщення № 1 одноповерхової будівлі складу за адресою: м. Львів, вул. Курмановича, буд. 1 «а», що перебуває на балансі 1-го об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту (а.с. 23-25).

Згідно договору від 16 листопада 2016 року про внесення змін до договору оренди нерухомого майна державного майна № 209 від 18 листопада 2010 року, зазначений договір діє до 14 листопада 2019 року (а.с. 27).

Як зазначає відповідач у своєму відзиві, позивачем було здійснено самовільне захоплення земельної ділянки навколо зазначеного вище приміщення, що ним орендується. Однак з наданих адміністративних матеріалів неможливо встановити, якими саме діями ТзОВ «НВД «Сенс» у особі його директора самовільно зайняло зазначену земельну ділянку. Також відповідачем не було надано суду доказів такого зайняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4, 6 ст. 77 КАС України «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів».

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Так, у оскаржуваній постанові не визначена суть вчиненого правопорушення, а саме не зазначено, у чому саме полягало самовільне зайняття земельної ділянки, коли, за яких обставин та якими саме діяннями таке зайняття було вчинено.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли с дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також суд зазначає, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Так, згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Натомість у протоколі про адміністративне правопорушення № 11-ДК/0016П/07/01/-19 від 15 лютого 2019 року, на підставі якого було винесено оскаржувану постанову, не вказане місце та час вчинення адміністративного правопорушення, не розкрита суть адміністративного правопорушення.

Окрім цього у протоколі відсутній підпис позивача, а також відсутній запис про те, що він від підпису протоколу відмовився.

Також, згідно ч. 4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Однак у вказаному протоколі відмітка про роз`яснення таких прав та обов`язків відсутня.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Це свідчить про те, що посадова особа, яка розглядала справу та виносила оскаржувану постанову не виконала вимог ст. 278 КУпАП, а саме не перевірила правильність складення протоколу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ст.283 КУпАП, відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності даної постанови, суд робить висновок, що оскаржувана постанова була винесення з порушенням законодавства, а тому підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 121, 241-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в особі начальника управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлової Зої Валеріївни та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 18 лютого 2019 року № 11-ДК/0020По/08/01/-19, винесену начальником управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойловою Зоєю Валеріївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 531 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 531 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або складання тексту судового рішення.

Суддя/підпис/ Н.М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: