Справа № 761/4335/19
Суддя: Макаренко І. О.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/4335/19
Провадження № 2-а/761/208/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 4 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Любаченка Олексія Федоровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним адміністративним позовом посилаючись на те, що 28.06.2018 року інспектором патрульної поліції роти № 4 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Любаченком О.Ф., відносно позивача було винесено постанову серія БР № 200185 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (за порушення правил обгону), та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

Позивач з вказаною постановою не згоден, оскільки він правил дорожнього руху не порушував, при цьому, відповідач позбавив його можливості скористатися своїми правами, розглянув справу без наявності та надання доказів винуватості позивача у вчиненні правопорушення.

Такі дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови позивач вважає протиправними. Зазначає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог закону, оскільки складалась на місці інспектором без будь-якого розгляду та за відсутності доказів правопорушення, без врахування заперечень позивача та конкретної дорожньої обстановки, тобто факт порушення побудований на припущеннях, що є порушенням закону.

На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову серії БР № 200185 від 28.06.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відзиву на позовну заяву не надходило.

Дослідивши матеріали справи суд встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлено, що 28.06.2018 року інспектором патрульної поліції роти № 4 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Любаченком О.Ф. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії БР № 200185 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушив правила обгону, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За змістом рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі N 1-11/2015 убачається, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Наразі, в порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху.

Окрім оскаржуваної постанови, інших доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху суду не надано, не надано також пояснень свідків, фото чи відео фіксації правопорушення, не відображено локалізацію місця руху автомобіля.

За таких обставин ця постанова про адміністративне правопорушення не можуть бути, відповідно до ст.ст. 251, 258 КУпАП, достатнім доказом вчинення правопорушення водієм ОСОБА_1 .

Оскільки інших доказів вчинення правопорушення ОСОБА_1 суб`єктом владних повноважень суду не надано, то притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути здійснене на підставі неналежних доказів його вини, а тому постанову від 28.06.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за нібито вчинене ним правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 245, 246, 252, 254, 258, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 10, 11, 70, 71, 28, 134, 139, 159-163, 167, 171 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 4 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Любаченка Олексія Федоровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 200185 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.122 КУпАП - закрити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 02.12.2019 р.

Суддя: