Справа № 540/2199/19
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

03 грудня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/2199/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Хом`якової В.В.,

при секретарі Перебийніс Н.Ю., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Токаленка В.М., представників відповідача - Подолян О.О., Салтикова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними наказів та їх скасування,

встановив:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку (відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати накази начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку № 12-РС від 16.08.2019 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку з закінченням контракту військовослужбовця та виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, № 191 від 19.09.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 здав справи та посаду і був направлений для зарахування на військовий облік до Херсонського об`єднаного міського військового комісаріату м. Херсона.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходив військову службу на посаді водія-стрільця 2 групи охорони та патрульно-постової служби 2 взводу охорони та патрульно-постової служби роти ВСП Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку. 18.02.2019 позивачем укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посаді осіб рядового складу на строк 6 місяців, контракт набрав чинності з 20.03.2019. ОСОБА_1 поданий 14.06.2019 рапорт щодо продовження терміну дії контракту, який завершується 20.09.2019 року. Начальник Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку полковник ОСОБА_2 надав вказівку посадовим особам оформити документи на продовження контракту, однак відповідно до наказу № 12-РС від 16.08.2019 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у зв`язку з закінченням контракту військовослужбовця та виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Копію наказу позивачу надано не було. Відповідно до наказу начальника Херсонського ЗВ ВСП № 191 від 20.09.2019 позивач здав справи та посаду і був направлений для зарахування на військовий облік до Херсонського об`єднаного міського військового комісаріату м. Херсона. Позивач вважає, що відповідач грубо порушив вимоги Законів України "Про військовий обов`язок та військову службу", "Про правовий та соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей", Положення про проходження військової служби громадянами України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008, Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджену наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.

Ухвалою від 22.10.2019 відкрито спрощене провадження у справі.

Вказаний адміністративний позов Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку не визнає, відзив на позовну заяву подано 14.11.2019.

Розгляд справи призначено на 20.11.2019, в подальшому оголошено перерву до 02.12.19.

02.12.2019 до суду подана уточнена позовна заява, яка прийнята до розгляду, надано відповідачу термін для підготовки своєї правової позиції.

02.12.2019 до суду представниками відповідача надано клопотання про залишення позову без розгляду, яке мотивоване тим, що відповідно до п. 17 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що військова служба відноситься до публічної служби. Згідно до ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема в спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Громадяни відбувають військову службу відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", який регламентує порядок проходження військової служби громадянами України. Військова служба є різновидом публічної служби, тому позовні вимоги громадянина ОСОБА_1 на пряму відносяться до порядку проходження військової служби (публічної служби).

Згідно п.5. ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, чітко визначено, що для звернення суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Позивач цей термін пропустив відносно оскарження наказу начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку №12-РС від 16.08.19 про звільнення молодшого сержанта ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із закінченням строку дії контракту. Позивач, надав позовну заяву про порушення його прав лише 15.10.2019 із явним порушенням п.5 ст.122 КАСУ, не вказавши, як того вимагає п.6 ст.161 КАСУ, поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та не надавши відповідного клопотання про поновлення цього строку.

Позивач та його представник заперечують проти заявленого клопотання, стверджуючи, що 02.12.19 електронним зв`язком до суду подана уточнена позовна заява, яка містить пояснення щодо строку звернення до суду про оскарження наказу начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку №12-РС від 16.08.19. Позивач вказує на те, що з наказом його не було ознайомлено, тому дізнався про його існування тільки після отримання наказу № 191 від 19.09.2019. Просить поновити строк звернення до суду.

Розглянувши клопотання відповідача , суд прийшов до наступних висновків

Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Стаття 122 КАС України передбачає, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч.1). Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2). Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3). Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5).

Згідно ч.1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Стаття 123 КАС України передбачає, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.3). Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4)

Згідно п. 8 ч.1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивач як на поважну причину пропуску звернення до суду посилається на те, що дізнався про існування оскаржуваного наказу тільки після отримання наказу № 191 від 19.09.2019. В судовому засіданні позивач пояснив, що термін дії контракту закінчувався 20.09.2019, він розумів, що раніше його не можуть звільнити. Також зазначив, що не має юридичної освіти, не знав особливостей адміністративного законодавства, та про те, що існує обмежений строк для звернення до суду.

Представниками відповідача надано суду витяг з журналу оголошення наказів за 06.09.2019 про те, що позивачу під розпис оголошено наказ № 12-РС від 16.08.2019, оскільки до 05.09.2019 позивач знаходився у відпустці. Позивач заперечує справжність свого підпису в даному журналі. Оригінал журналу на огляд не надано, витяг з журналу не завірено належним чином, отже, є неналежним доказом .

Враховуючи викладене, суд приймає до уваги, що початок перебігу процесуального строку звернення до суду у КАС України визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права. Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Додані до позовної заяви докази дають підстави стверджувати, що позивачеві стало відомо про зміст оскаржуваних рішень та про порушення його прав при ознайомленні з наказом № 191 від 19.09.2019.

Необхідно вказати, що поновлення процесуальних строків на оскарження рішень є дискреційними повноваженнями суду, а під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний або судовий орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З урахуванням вказаного слід зазначити, що у суду є "свобода розсуду" або дискреційні повноваження суду на поновлення процесуальних строків, адже за таких обставин лише суд вирішує яка причина є поважною і які докази можна приймати до уваги.

Визначаючись щодо заявленого клопотання, суд також врахував практику Європейського суду з прав людини, який в рішенні по справі "Мельник проти України" від 28.03.2006р. вказав про те, що регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту. Європейський суд підкреслює, що оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що: "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що: "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Тобто, місячний строк для звернення позивача за захистом своїх порушених прав до адміністративного суду виявився пропущеним не з вини позивача. З урахуванням викладеного, суд вважає доводи позивача щодо причини пропуску строку звернення до суду через несвоєчасне отримання оскаржуваного наказу є поважними, а строк таким, що підлягає поновленню.

Суд враховує ту обставину, що строк дії контракту закінчився 20.09.19, а наказом від 19.09.2019 позивача було остаточно звільнено. Отже, саме з цього моменту має бути обчислений строк на оскарження наказів, які пов`язані із звільненням позивача з військової служби.

Керуючись ст. 243, 248, 256, 295 КАС України, суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про залишення позову без розгляду.

Поновити позивачу строк на оскарження наказу начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку № 12-РС від 16.08.2019 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із закінченням контракту військовослужбовця та виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Ухвала окремо не оскаржується.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Хом`якова В.В.