Справа № 640/22995/19
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

25 листопада 2019 року м. Київ № 640/22995/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., ознайомившись із заявою Головного управління ДПС у місті Києві про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «Магура-Буд»,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління ДПС у місті Києві (далі - заявник) до ТОВ «Магура-Буд» (далі - відповідач), із заявою, у якій просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.11.2019 заяву залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, а саме ненадання документу про сплату судового збору та не зазначення повного найменування відповідача.

Заявником подано 25.11.2019 клопотання про усунення недоліків, у якому зазначено, що написання повного найменування відповідача не передбачено статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України та заявлено клопотання про звільнення/відстрочення сплати судового збору.

Суд вважає безпідставними посилання заявника на те, що у справах за зверненнями органів доходів і зборів відсутній обов`язок заявника вказувати повне найменування юридичної особи, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 2 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинна містити: 1) найменування адміністративного суду; 2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку заявника; 3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку, якщо такий відомий, щодо сторони, до якої застосовуються заходи, визначені частиною першою цієї статті; 4) підстави звернення із заявою, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника; 5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються; 6) підпис уповноваженої особи суб`єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою.

Пунктом 1 частини 1 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Отже, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що будь-яка письмова заява має містити повне найменування юридичної особи.

Всупереч наведеної норми позивач вказав скорочене найменування відповідача у заяві підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Щодо заявленого клопотання про звільнення/відстрочення сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Оскільки стаття 283 Кодексу адміністративного судочинства України не встановлено інше, зазначене правило поширюється і на випадки звернення органу доходів і зборів з відповідною заявою.

За таких обставин, заявник зобов`язаний додати до заяви документ про сплату судового збору у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем сплачується судовий збір: 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який визначається законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду (частина перша статті 4).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що з 01.01.2019 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1921 гривні.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вказаною нормою встановлено можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку. Положення такої норми спрямоване на те, щоб сплата судового збору не була перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

Водночас, згідно з статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, в силу вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір», Головне управління ДПС у м. Києві не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

Отже, з урахуванням наведеного та беручи до уваги, що заявник, є юридичною особою, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень тощо не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 19.04.2019 № 821/1036/18, від 24.04.2019 №805/2777/17-а, від 26.01.2018 у справі №К/9901/854/17.

Відповідно до частини першої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, сплата судового збору є обов`язком позивача, а тому зловживання правом на звільнення від сплати судового збору, відстрочення сплати судового збору є неприпустимим.

Аналізуючи зазначене у сукупності, суд приходить до висновку, що наведені заявником обставини в якості підстави для задоволення поданого клопотання не є достатніми для відстрочення/звільнення від сплати судового, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення такої сплати, оскільки позивач не позбавлений можливості звертатись до відповідних органів про додаткове фінансування на оплату судового збору.

Крім того, стосовно наданої заявником копії листа Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 18.11.2019 №07-08.10-10135, суд звертає увагу на те, що у даному листі йдеться про бюджетні асигнування Головного управління ДФС у м. Києві (), натомість до суду звернулось Головне управління ДПС у м. Києві ().

Заявником не надано доказів існування обставин, які перешкоджали сплатити судовий збір з моменту виникнення права звернення до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного арешту майна платника податків (з 21.11.2019).

При цьому, судом враховано те, що відповідно до положень статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України заявник має право звернутись з тими самими вимогами до суду в загальному порядку, тобто доступ заявника до правосуддя не обмежено.

Відповідно до частини 3 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків. Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів.

Враховуючи те, що заявник не усунув недоліки заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення даної заяви.

З огляду на зазначене та керуючись статтями 123, 161, 283, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву Головного управління ДПС у місті Києві про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків повернути.

2. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно із частиною 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, і не підлягає оскарженню згідно зі статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Клименчук