Справа № 640/23731/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

03 грудня 2019 року м. Київ № 640/23731/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши без повідомлення учасників справи до подання позовної заяви заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд:

1) зупинити дію постанови Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № КВ1719/1762/АВ/ТД/ФС-641 від 05.11.2019;

2) заборонити Головному управлінню Держпраці у Київській області здійснювати стягнення за постановою Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № КВ1719/1762/АВ/ТД/ФС-641 від 05.11.2019.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що за результатами інспекційного відвідування Головного управління Держпраці у Київській області фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 25.10.2019 інспектором праці Милейком P.C. складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № КВ 1719/1762/АВ.

На підставі згаданого акту першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Київській області підписано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № КВ 1719/1762/АВ/ТД/ФС-641 від 05.11.2019.

Згідно постанови на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190,00 грн.

Наголошує, що через кричуще порушення, вчинене інспектором Держпраці при інспекційному відвідуванні, ФОП ОСОБА_1 , готує позов до суду щодо оскарження постанови про накладення штрафу № КВ 1719/1762/АВ/ТД/ФС-641 від 05.11.2019.

Звертає увагу, що саме зупинення дії постанови про накладення штрафу та заборона ГУ Держпраці у Київській області здійснювати стягнення за такою постановою дасть позивачу змогу працювати, утримувати найманих працівників, сплачувати податки та чекати рішення суду щодо визнання протиправної та скасування постанови.

Пояснює, що ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність у сфері послуг фізичної реабілітації у «Центрі фізичної терапії та масажу «Амбулаторія спини». Центр надає послуги щодо лікування та профілактики захворювань хребта особам усіх соціальних категорій, надає пільги та індивідуальні цінові пропозиції для найменш захищених категорій, таких як пенсіонери, діти, особи з інвалідністю, учасники АТО. На безкоштовній основі центр приймає участь у соціальних заходах, таких як наприклад, проведення діагностики спини у дітей зі спортивних шкіл, спонсорство у спортивних заходах для учасників АТО та ін.

Додає, що на даний момент у центрі працевлаштовано 6 осіб за різними спеціалізаціями від адміністраторів до спеціалістів-реабілітологів. На місяць центр має змогу надавати послуги з лікування спини 50-70 особам, за більше ніж 8 років роботи база клієнтів центру налічує більш ніж 5 тисяч осіб. Даний центр був відкритий за рахунок власних коштів її сім`ї без залучення зовнішніх інвестицій. Увесь розвиток на сьогоднішній день був досягнутий шляхом поступового розвитку і за рахунок вкладання доходів у покращення діяльності центру.

Між тим, позивачка звертає увагу, що не дивлячись на досить невеликий масштаб її бізнесу, вона відповідально ставиться до дотримання законодавства. Зазначає, що усі її доходи декларуються у повному обсязі.

Зазначає, що нею відносно усіх працівників нараховується і сплачується зарплата без затримок, із виплатою всіх належних відрахувань, надаються оплачені відпустки.

Натомість наголошує, що штраф у 125 тис. грн.. для малого бізнесу - це величезні кошти, виплата яких однозначно унеможливить подальшу операційну діяльність центру.

Більш того, на думку заявниці, критично обмежений термін сплати штрафу (до 05.12.2019) призведе до змушеного порушення нею трудового законодавства по відношенню до її працівників вже наступного місяця, адже вона не зможе виконати перед ними свої зобов`язання по виплаті заробітної плати.

Позивач пояснює, що однозначно змушена буде закрити свій бізнес, оскільки не має додаткових коштів, які могли б закрити фінансові зобов`язання по зарплаті, оренді та поточній діяльності (для підтвердження обсягу надходжень і витрат на мій розрахунковий рахунок надаю роздруківку щодо руху коштів за останні 2 місяці).

Додає, що її комерційна діяльність є єдиним джерелом доходу для неї як для фізичної особи і вона, як мати двох малолітніх дітей, не може брати на себе додаткові фінансові зобов`язання, які не зможе виконати.

Позивач у заяві зазначає, що вона переконана, що суд задовольнить її позов про скасування постанови Держпраці, оскільки така постанова приймалася за результатами інспекційного відвідування, що проводилося з порушеннями; припущення, на яких гуртувалися висновки інспектора, не підкріплені доказами, а навпаки, є докази того, що висновки хибні.

Наголошує, що при прийнятті постанови про накладання штрафу відповідними посадовими особами не були прийняті до уваги обставини, які мають ключове значення у справі.

Акцентує увагу суду, що метою підприємницької діяльності є отримання прибутку, саме прибуток формує бюджет країни. Стягнення таких високих штрафів призводить до закриття підприємств та підприємців, а значить до бюджету не потрапляють на постійній основі кошти від їх прибутку. Така ситуація руйнує засади організації інституту держави. Якщо штрафи непомірно високі, то їх законність повинна підтверджуватися судом до моменту їх стягнення, принаймні у випадках, коли підприємець акцентує увагу на порушеннях та користується своїм правом на оскарження.

Позивач наголошує, що невжиття заходів забезпечення позову у даному випадку призведе до її банкрутства та неможливості сплати штраф. Натомість скасування постанови Держпраці у результаті судового оскарження та повернення згодом їй коштів не відновить підприємницької діяльності позивача.

Таким чином, на думку позивача, дотримуючись логіки та здорового глузду, варто призупинити дію постанови про накладення величезної суми штрафу та заборонити ГУ Держпраці у Київській області здійснювати стягнення за такою постановою до винесення судом рішення у даній справі.

За висновком позивача, важливим аргументом є тривалість та складність процедури повернення сплачених коштів із державного бюджету назад на рахунок ФОП. Враховуючи навантаження на державний бюджет та скорочення видатків у 2020 році на більшість статей бюджету, повернення їй у майбутньому сплаченої суми штрафу вбачається проблематичним. Більше того, повертати кошти на рахунок ФОП, діяльність якого припинена - це окреме завдання, яке потребує додаткових рішень та вимагатиме багато часу.

Отже, як наголошує позивач невжиття заходів забезпечення позову призведе до зупинення підприємницької діяльності позивача, що унеможливить сплату штрафу, якщо постанову про його накладення не скасують.

Відтак, позивач просить суд задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

Вирішуючи по суті заву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України забезпечення позову має стосуватися предмету позову. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Виходячи із змісту обґрунтування заяви про забезпечення позову, дослідивши наявні матеріали, суд, станом на час постановлення даної ухвали, приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки судом не встановлено обставин крайньої необхідності та підстав, з якими наведені вище норми КАС України пов`язують можливість забезпечення позову.

Натомість суд зазначає, що протиправність постанови Головного управління Держпраці у Київській області № КВ1719/1762/АВ/ТД/ФС-641 від 05.11.2019 про накладення штрафу, підлягає встановленню судом при вирішенні справи по суті.

Відтак, у суду відсутні належні правові підстави для задоволення заяви позивача.

Частинами 5 та 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Керуючись ст. 150-154, п. 9 ч. 5 ст. 243, ст. 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Відповідно до ч. 5 та 8 ст. 154 КАС України ухвала суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін