Справа № 820/2367/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 р. Справа № 820/2367/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019, суддя Тітов О.М., повний текст складено 21.08.19) по справі № 820/2367/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № , № від 01.06.2017 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 01.06.2017 року № в частині визначення грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 9754,56 грн. за основним платежем та в сумі 2438,64 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 01.06.2017 року № в частині визначення грошового зобов`язання з військового податку в сумі 975,46 грн. за основним платежем та в сумі 243,87 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог послалося на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Також апелянт зазначив, що розбіжність у задекларованій позивачем суми доходу виникла у зв`язку з не включенням до складу загального оподатковуваного доходу за 2015 рік позитивної курсової різниці.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області на підставі п.п. 20.1.4, п. 41.1 п. 61.1, 61.2 ст. 61, ст. 41 п. 20.1 ст. 20, ст. 75, ст. 77, ст. 82 Податкового кодексу України у період з 27.03.2017 року по 07.04.2017 року проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2015 року по 31.12.2016 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 24.04.2017 року №3052/20-40-13-15/ НОМЕР_1 про результати планової виїзної документальної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, яким зафіксовано наступні порушення: п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України, у результаті занижено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 195406,08 грн., у т.ч. за 2015 року - 109006,08 грн., 2016 року - 86400 грн.; п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового Кодексу України, у результаті занижено суму військового збору 15372,45 грн., в т.ч. за 2015 року - 8175,45 грн. 2016 року - 7200 грн.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківської області винесено податкове повідомлення-рішення № від 01.06.2017 року, яким визначено позивачу податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі: 195406,08 грн. - податкового зобов`язання та 48851,52 грн. - штрафні санкції; податкове повідомлення-рішення № від 01.06.2017 року, яким збільшено позивачу грошове зобов`язання по сплаті військового збору в сумі: 15372,45 грн. - податкового зобов`язання та 3843,11 грн. - штрафні санкції.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2017 року, яку залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року, адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № та № від 01.06.2017 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.03.2019 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.06.2017 року № в частині визначення грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 9754,56 грн. за основним платежем та в сумі 2438,64 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та податкового повідомлення-рішення від 01.06.2017 року № в частині визначення грошового зобов`язання з військового податку в сумі 975,46 грн. за основним платежем та в сумі 243,87 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року залишено без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з відсутності порушень позивачем вимог Податкового кодексу України за спірний період.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, підставою винесення податкових повідомлень-рішень у спірній частині стали висновки Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області щодо не включення позивачем до загального оподаткованого доходу за 2015 рік позитивної курсової різниці у розмірі 65030,36 грн.

За даними акту перевірки відповідно до банківських виписок вільний продаж валют здійснювався позивачем 20.07.2015 року, 09.09.2015 року, 18.09.2015 року, 02.10.2015 року, 05.10.2015 року, 05.11.2015 року, 14.12.2015 року, 29.12.2015 року, при цьому у книзі обліку доходів та витрат відображені лише суми доходу, отримані на гривневий банківський рахунок за реалізований товар та не відображена позитивна курсова різниця від продажу валюти.

Питання оподаткування доходів фізичних осіб врегульоване IV розділом Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 162.1. ст. 162 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Статтею 164 Податкового кодексу України визначено базу оподаткування, якою є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Доходи, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Отже, позитивна курсова різниця, яка виникає від продажу банком іноземної валюти за дорученням фізичної особи-підприємця не передбачена в переліку місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку та не є доходом (виручкою) фізичної особи.

Відповідно до п. 177.2. ст. 177 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця - позитивна курсова різниця не є виручкою фізичної особи - підприємця.

У той же час, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" затверджено Міністерством фінансів України від 10.08.2000 року № 193 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17 серпня 2000 року № 515/4736 та Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», якими визначені методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про операції в іноземних валютах та відображення показників статей фінансової звітності господарських одиниць за межами України в грошовій одиниці України, застосовуються тільки підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами незалежно від форм власності (крім бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами).

Також, відповідно до п.п. 2.3.2.2. п. 2.3. Розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 року № 395, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

У той же час, описова частина акту перевірки містить твердження податкового органу стосовно порушення позивачем п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України у зв`язку з виникненням розбіжності, яка склалась за рахунок не включення позивачем позитивної курсової різниці за вільний продаж валюти до загального оподатковуваного доходу за 2015 рік в сумі 65030,36 грн.

Однак, висновки акту перевірки та оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 01.06.2017 року містить дані щодо порушення позивачем лише п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Крім того, зі змісту акту перевірки не вбачається зміст порушення, не зазначено які саме господарські операції вчиняв позивач, за якими отримав валютну виручку, та за якими операціями у позивача утворилася позитивна різниця між курсами при продажу валюти, не зазначено дат та грошових сум доходу, які зазначені в Книзі обліку доходів і витрат, відсутній аналіз таких операцій, співставлення грошових сум з продажу валюти з отриманими сумами доходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення рішення від 01.06.2017 року № в частині визначення грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 9754,56 грн. за основним платежем та в сумі 2438,64 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями податковим органом не досліджено та у акті перевірки не відображено обставини, за яких здійснені господарські операції, за результатами яких, на думку відповідача, виникла позитивна курсова різниця.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято податковим органом на підставі акту, що складений за наслідками перевірки, під час проведення якої не досліджені обставини господарських операцій та не підтверджені належними доказами висновки щодо порушення платником податків вимог законодавства при визначенні сум оподатковуваного доходу з огляду на неврахування при цьому позитивної курсової різниці.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області в цій частині, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 01.06.2017 року № в частині визначення грошового зобов`язання з військового податку в сумі 975,46 грн. за основним платежем та в сумі 243,87 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до пп. 1.1 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, в т.ч. фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Згідно з пп. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України визначено об`єкт оподаткування військовим збором. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України (п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України).

Враховуючи відсутність факту порушення позивачем вимог Податкового кодексу України за спірний період, податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з військового збору підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав обов`язок покладений на нього відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірність прийнятих ним оскаржуваних в спірних правовідносинах рішень, в той час як, позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 по справі № 820/2367/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 02.12.19.

(у зв`язку зі службовим відрядженням судді Бершова Г.Є.)