Справа № 814/1214/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

02 грудня 2019 р. м.ОдесаСправа № 814/1214/18

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бітов А.І., суддів: Ступакової І.Г. , Лук`янчук О.В. , розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року позов ФОП ОСОБА_1 задоволено.

29 листопада 2018 року ГУ ДФС в Одеській області звернулося з апеляційною скаргою вперше, без пропуску строку.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку із несплатою судового збору.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 січня 2019 року повернуто апеляційну скаргу ГУ ДФС в Одеській області, у звязку із не усуненням недоліків апеляційної скарги у строк встановлений судом.

31 жовтня 2019 року ГУ ДФС в Одеській області звернулось з апеляційною скаргою повторно.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року залишено апеляційну скаргу без руху з наданням апелянту строку для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом сплати судового збору та надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із зазначенням інших пістав для поновлення строку.

На виконання вищезазначаної ухвали, 29 листопада 2019 року ГУ ДФС в Одеській області подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги.

В обґрунтування заявленого клопотання, апелянтом зазначено, що ДФС, як бюджетна та неприбуткова установа не є розпорядником та отримувачем судового збору, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України на здійснення судочинства та функціонування органів судової влади та не має відповідного бюджетного призначення, бюджетного асигнування (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів) по сплаті судового збору. З огляду на це, адміністративні суди зобов`язані забезпечити доступ до суду з неухильним дотриманням вимог Закону про судовий збір, у тому числі й щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Розглянувши вищезазначене клопотання, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22 травня 2015 року №484-VIII, який набрав чинності з 01 вересня 2015 року, зобов`язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Пунктом 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, визначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

В клопотанні про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги не зазначено події, до настання якої відповідач пов`язує необхідність продовження строку на усунення недоліків, та терміну її настання.

При цьому, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції забезпечено право ГУ ДФС в Одеській області на апеляційне оскарження рішення шляхом продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, у апелянта було достатньо часу для виконання вимог ухвали про залишення без руху апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що відповідачем не було дотримано приписів ст. 45 КАС України щодо недопустимості зловживання процесуальними правами, у зв`язку з чим судова колегія не вбачає підстав для продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Згідно ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд, надаючи оцінку наведеним доводам апелянта, зазначає, що КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

У п. 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

Таким чином, у ситуації з державними органами, поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів, тощо. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Та обставина, що вперше ГУ ДФС в Одеській області звернулось з апеляційною скаргою у строк, встановлений ст. 295 КАС України, не є підставою вважати пропуск строку поважним, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.

Відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно поштового повідомлення, ГУ ДФС в Одеській області отримано копію ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху 18 листопада 2019 року.

У встановлений термін вказані в ухвалі недоліки не усунуті, заявником не подано до суду докази на підтвердження поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами КАС України, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись п.4 ч. 1 ст. 299, ст.ст. 325, 329 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити Головному управлінню ДФС в Одеській області в задоволенні клопотання про продовження терміну усунення недоліків апеляційної скарги.

Відмовити Головному управлінню ДФС в Одеській області в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 02 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач Бітов А.І.
Судді Ступакова І.Г. Лук`янчук О.В.