Справа № 420/5354/19
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5354/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання - Кушкань Т.В.;

позивача - ОСОБА_1 ;

представника позивача - Шарандака А.А.;

представника відповідача - Кришкевича Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу № ОД831/1585/АВ/П/ТД-ФС від 14.08.2019 року, -

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці в Одеській області, в якій просила: визнати протиправною та скасувати постанову про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами № ОД831/1585/АВ/П/ТД-ФС від 14.08.2019 року, винесену Головним управлінням Держпраці в Одеській області в особі першого заступника начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Байдюк С.В.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. Головним управлінням Держпраці в Одеській області в особі першого заступника начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Байдюк С.В. 14.08.2019 року було винесено постанову про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами № ОД831/1585/АВ/П/ТД-ФС. Відповідно до зазначеної постанови на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190,00 гривень. Позивач вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно, без врахування фактичних обставин справи, з грубими порушеннями вимог закону внаслідок чого підлягає скасуванню.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 року адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу № ОД831/1585/АВ/П/ТД-ФС від 14.08.2019 року було прийнято до провадження.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що під час інспекційного відвідування на поставлені питання продавцем магазину 24.07.2019 року власноручно письмово повідомлено про те, що вона ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переселенка зі ст. Луганська, має тимчасове місце реєстрації: АДРЕСА_1 , знаходиться на стажуванні в магазині з 17.07.2019 року за домовленістю із ФОП ОСОБА_1 (яка є її безпосереднім роботодавцем), графік її роботи: з 9.00 годин до 15.00 годин щодня, вихідний день - неділя; додатково зазначила, що ніяких договорів не підписувала, заяв не писала, трудову книжку не надавала, напарників по роботі немає. Дії ФОП ОСОБА_1 свідчать про факт позбавлення гром. ОСОБА_2 її права на працю (в частині належного оформлення трудових правовідносин), гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також позбавлення вказаної працівниці права на соціальний захист у випадку безробіття, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці на об`єднання в професійні спілки - що є грубим та системним порушенням ст.2, ст.5, ч.1 ст.21 та ч.1, 3 ст.24 КЗпП України в частині належного оформлення трудових правовідносин та забезпечення гарантій і рівності трудових прав. Головне управління вважає твердження позивача про визнання протиправною та скасування постанови № ОД831/1585/АВ/П/ТД-ФС від 14.08.2019 повністю необґрунтованими, а дії посадових осіб Головного управління щодо складання постанови № ОД831/1585/АВ/П/ТД-ФС законними, обґрунтованими, правомірними та такими, що вчинені згідно вимог діючого законодавства.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що у період з 11.30 год. 24.07.2019 по 17.00 год. 25.07.2019 інспектором праці Автутовою А.В. було проведено інспекційне відвідування приміщень орендованого магазину (ФОП ОСОБА_1 ), про проведення якого позивача повідомлено не було ні завчасно (до проведення інспекційного відвідування), ні у день проведення інспекційного відвідування, чим у свою чергу було позбавлено останнього можливості належним чином захистити свої законні права та інтереси, а саме надати інспектору праці необхідні документи, що підтверджують відсутність порушень законодавства про працю з боку позивача. Доводи відповідача щодо того, що позивач нібито у день виходу на інспекційне відвідування було надіслано засобами електронного зв`язку посадовій особі Головного управління фотокопії паспорту та виписки з єдиного реєстру юридичних осіб не відповідають дійсності, у зв`язку із тим, що мною (позивачем) ніякі документи засобами електронного зв`язку ні кому не направлялись. Сам по собі факт обміну фотокопіями документів, навіть якщо такий і мав би місце, не свідчить про обізнаність сторін про дії та (або) наміри іншої сторони.

В запереченнях відповідач вказує, що під час відвідування (24.07.2019 року об 11.30 годин) вказаного магазину (одноповерхове приміщення з трьох кімнат) реалізацією товарів (різні речі «second hand») займалася жінка, яка назвалася Галиною та повідомила, що господарка ОСОБА_1 відсутня і знаходиться за межами Роздільнянського району Одеської області. Галині було представлено направлення на здійснення інспекційного відвідування від 11.07.2019 р. № 15/01-29-2429 та службове посвідчення № 1585, після чого вона скористалася своїм правом на телефонний дзвінок та зателефонувала особі, яка здійснює підприємницьку діяльність за вищевказаною адресою. Підприємцю (яка представилася ОСОБА_1 ) в телефонному режимі було повідомлено стосовно мети візиту та після чого з її боку було отримано згоду на проведення контрольного заходу. Крім цього, ФОП ОСОБА_1 також у телефонному режимі повідомила, що на поточний час вона знаходиться за межами даного населеного пункту, але не пізніш ніж наступного дня (25.07.2019 р. об 9.00 годин) буде мати змогу долучитися до проведення заходу державного контролю, в т.ч. і надати необхідні для дослідження документи, ведення яких передбачено нормами трудового законодавства (з питань належного оформлення та використання найманої праці). Вищевказані обставини зафіксовані та відображені у акті інспекційного відвідування № ОД831/1585/АВ від 25 липня 2019 року.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі направлення від 11.07.2019 року, в період з 24.07.2019 року по 25.07.2019 року інспектор праці Головного управління Держпраці в Одеській області провів інспекційне відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_3 , магазин.

За результатами перевірки було складено акт від 25.07.2019 року № ОД831/1585/АВ інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, в якому встановлено порушення ч.1 ст.21 та ч.1 ст.24 Кодексу законів про працю України та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», що виразилося у неналежному оформленні трудових правовідносин з працівником та забезпечення гарантій і рівності трудових прав.

25.07.2019 року інспектор праці Головного управління Держпраці в Одеській області склав припис про усунення виявлених порушень № ОД831/1585/АВ/П, яким зобов`язав ФОП ОСОБА_1 усунути виявлені порушення.

За наслідками інспекційного відвідування на підставі акту від 25.07.2019 року № ОД831/1585/АВ перший заступник начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Байдюк С.В. прийняв постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОД831/1585/АВ/П/ТД-ФС від 14.08.2019 року, якою наклав на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190,00 грн.

Відповідно до абз.1 п.1 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики № 340 від 27.03.2015 року, Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 року № 84 затверджено положення про Головне управління Держпраці в Одеській області, в пункті 1 якого зазначено, що головне управління є територіальним органом Держпраці України та здійснює свої повноваження на території Одеської області.

Згідно з пп.2 п.6 Положення про Головне управління Держпраці в Одеській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03 серпня 2018 року № 84, Головне управління для виконання покладених на нього завдань має право: отримувати в установленому законодавством порядку від установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб інформацію, документи та інші матеріали, необхідні для виконання покладених завдань.

Відповідно до п.6 Розділу 4 Положення про державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 року, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно з п.5 Розділу 6 Положення № 96 від 11.02.2015 року Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Відповідно до п.п.1-2 ст.12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 від 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі інспектори праці, забезпечені відповідними документами, які засвідчують їхні повноваження, мають право, у тому числі безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції, здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема наодинці або у присутності свідків допитувати роботодавця або персонал з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; у разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, то таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Зі змісту акту інспектування від 25.07.2019 року № ОД831/1585/АВ вбачається, що під час відвідування (24.07.2019 року об 11.30 годин) вказаного магазину (одноповерхове приміщення з трьох кімнат) реалізацією товарів (різні речі «second hand») займалася жінка, яка назвалася Галиною та повідомила, що господарка ОСОБА_1 відсутня і знаходиться за межами Роздільнянського району Одеської області. Галині було представлено направлення на здійснення інспекційного відвідування від 11.07.2019 р. № 15/01-29-2429 та службове посвідчення № 1585, після чого вона скористалася своїм правом на телефонний дзвінок та зателефонувала особі, яка здійснює підприємницьку діяльність за вищевказаною адресою. Підприємцю (яка представилася ОСОБА_1 ) в телефонному режимі було повідомлено стосовно мети візиту та після чого з її боку було отримано згоду на проведення контрольного заходу.

Крім цього, ФОП ОСОБА_1 також у телефонному режимі повідомила, що на поточний час вона знаходиться за межами даного населеного пункту, але не пізніш ніж наступного дня (25.07.2019 р. об 9.00 годин) буде мати змогу долучитися до проведення заходу державного контролю, в т. ч. і надати необхідні для дослідження документи, ведення яких передбачено нормами трудового законодавства (з питань належного оформлення та використання найманої праці).

Під час інспекційного відвідування на поставлені питання продавцем магазину 24.07.2019 року власноручно письмово повідомлено про те. що вона ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переселенка зі ст. Луганська, має тимчасове місце реєстрації: АДРЕСА_1 , знаходиться на стажуванні в магазині з 17.07.2019 року за домовленістю із ФОП ОСОБА_1 (яка є її безпосереднім роботодавцем), графік її роботи: з 9.00 годин до 15.00 годин щодня, вихідний день - неділя; додатково зазначила, що ніяких договорів не підписувала, заяв не писала, трудову книжку не надавала, напарників по роботі немає.

Станом на 16.00 годин 25 липня 2019 року жодних документів (з приводу оформлення та використання найманої праці ОСОБА_2 ) ФОП ОСОБА_1 представлено не було. Також, жодні документальні підтвердження щодо виконання підприємцем Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17 червня 2015 року № 413 стосовно повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (у зв`язку з фактичною їх відсутністю), теж надано не було.

В ході проведення інспекційного відвідування безпосередньо ОСОБА_2 під час виконання покладених на неї підприємцем обов`язків продавця за відповідним режимом роботи також надати документальні підтвердження, які б засвідчували про належне оформлення її, як найманого працівника, у ФОП ОСОБА_1 не змогла у зв`язку з фактичною відсутністю.

Згідно з Порядком повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413, повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи Фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за Формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису: на паперових носіях разом з копією в електронній Формі: на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Відповідно до ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч.1 ст.24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач зазначає, що з метою належного захисту своїх прав 02.08.2019 року було направлено заяву до Головного управління Держпраці в Одеській області з копією трудового договору з працівником, копією повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу, копією експрес-накладної. Про результати розгляду вказаної заяви позивача повідомлено лише 27.08.2019 року, тобто після проведення розгляду справи про накладення штрафу уповноваженою особою ГУ Держпраці в Одеській області та після винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами. 14.08.2019 року позивач прибув до Головного управління Держпраці в Одеській області для участі у розгляді справи та на підтвердження відсутності порушень зазначених у акті та приписі надав відповідні докази, а саме копію трудового договору з громадянкою ОСОБА_2 , укладеного 03.06.2019 року, копію повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу.

Згідно з п.19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Відповідно до п.2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно з п.п.3-4 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Відповідно до п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Суд погоджується з відповідачем, що законодавцем чітко визначено, що до початку допуску до роботи працівника роботодавцем повинно відбутись сповіщення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, а також законом чітко встановлений вичерпний перелік способів такого повідомлення.

Зі змісту наданого позивачем повідомлення про прийняття працівника ОСОБА_2 на роботу вбачається, що відповідно до відбитку штемпеля його було отримано Роздільнянським управлінням Головного управління ДФС в Одеській області 25.07.2019 року, хоча працівника було прийнято на роботу 03.06.2019 року відповідно до трудового договору.

Під час розгляду справи позивач стверджував, що повідомлення про прийняття працівника на роботу було надіслано до територіального органу Головного управління ДФС в Одеській області 03.06.2019 року службою доставки, на підтвердження чого було надано копію експрес-накладної № 4 від 03.06.2019 року ТОВ «Нова Пошта».

Разом з цим, зі змісту експрес-накладної № 4 від 03.06.2019 року ТОВ «Нова Пошта» вбачається, що в ній відсутній будь-які відмітки про представника ТОВ «Нова Пошта», який прийняв відправлення, як і відсутні будь-які відмітки про його отримання одержувачем.

За таких обставин, з урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави вважати, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 своєчасно подала до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що з 01.01.2019 року розмір мінімальної заробітної плати становить 4173,00 грн.

Таким чином, постанова про накладання штрафу № ОД831/1585/АВ/П/ТД-ФС від 14.08.2019 року Головного управління Держпраці в Одеській області, якою на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190,00 грн., є обґрунтованою та законною, в зв`язку з чим заявлені позовні вимоги не належать до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланнями на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з вимогами ст.139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (проспект Шевченка, буд. 2, м. Одеса, 65044, ідентифікаційний код 39781624) про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу № ОД831/1585/АВ/П/ТД-ФС від 14.08.2019 року - відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено 03 грудня 2019 року.

Суддя М.М. Кравченко