Справа № 826/5240/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5240/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кармазін О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Парінова А.Б., Собківа Я.М.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський"

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року

у справі № 826/5240/18 (розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський"

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Банк Михайлівський" (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Банк Михайлівський" про нікчемність правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів, а саме в частині переказу коштів (транзакції), здійсненого ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" (код за ) 19.05.2016 в сумі 100 000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-002-000230911 від 29.04.2016р." та переказу коштів ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" (код за ) 19.05.2016 в сумі 1323,89 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору" № 980-002-000230911 від 29.04.2016р." на рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 );

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Банк Михайлівський" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком № НОМЕР_1 на загальну суму 101323,89 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року, визнано не поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з позовом та відмовлено у поновленні строку звернення до суду; позовну заяву залишено без розгляду на підставі статті 123 КАС України, у зв`язку з пропуском встановленого статті 122 КАС України строку звернення до суду.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 21 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення відповідача про визнання правочину нікчемним є протиправним, оскільки таке рішення стало підставою для невнесення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі, гарантованих державою.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" (01032, м. Київ, вул. Тараса Шевченка, 35; код банку по ЄДР 38619024) щодо невнесення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відомостей про рахунок ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ; адреса: 48464, Тернопільська обл., Бучацький район, с. Берем`яни) № НОМЕР_1 , відкритий на підставі договору банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 29.04.2016 № 980-002-000003423, із сумою відшкодування: 100 000 грн. (сто тисяч гривень - повернення 19.05.2016 коштів по договору 29.04.2016 №980-002-000230911); 1323,89 грн. (одна тисяча триста двадцять три гривні 89 копійок - оплата 19.05.2016 процентів по договору 29.04.2016 №980-002-000230911). Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" (01032, м. Київ, вул. Тараса Шевченка, 35; код банку за ЄДР 38619024) внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ; адреса: 48464, Тернопільська обл., Бучацький район, с. Берем`яни) № НОМЕР_1 , який був відкритий на підставі договору банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 29.04.2016 № 980-002-000003423, із сумою відшкодування: 100 000 грн. (сто тисяч гривень - повернення 19.05.2016 коштів по договору 29.04.2016 №980-002-000230911); 1323,89 грн. (одна тисяча триста двадцять три гривні 89 копійок - оплата 19.05.2016 процентів по договору 29.04.2016 №980-002-000230911) та зобов`язано подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (код ЄДР 21708016; 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17) ці зміни та доповнення. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім того апелянт зазначає, що судом першої інстанції зроблено необґрунтовані висновки про те, що позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок Фонду у межах граничного розміру відшкодування. Зазначає, що позивачем було укладено договір позики з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (надалі -ТОВ «ІРЦ»), за умовами якого кошти позивача були передані у власність останнього. Разом з цим апелянт зауважує, що вказаний договір позики є двостороннім, укладеним позивачем безпосередньо з ТОВ «ІРЦ», без участі Банку як повіреного, а тому відповідно кошти, що вносились/отримувались за цим Договором по своїй природі не є вкладом. Враховуючи дані обставини, відповідач звертає увагу на те, що гарантії регламентовані Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на позивача не поширюються.

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга апелянта підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції, в частині про відмову в задоволенні позовних вимог, скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29 квітня 2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський" (надалі - банк), з однієї сторони, та позивачем, з іншої сторони, укладено договір № 980-002-000003423 банківського рахунку. На виконання договору 29 квітня 2016 року внесено на рахунок 100000 грн.

Крім того, 29 квітня 2016 року між позивачем, з однієї сторони, та ТОВ "ІРЦ", з іншої сторони, укладено договір позики №980-002-000230911 у зв`язку з чим 29 квітня 2016 року платіжним дорученням №7379731 з рахунку позивача у банку на рахунок ТОВ "ІРЦ" перераховано 100000 грн позики.

Так, 19 травня 2016 року кошти були повернуті на рахунок позивача у банку, що підтверджується випискою із банку від 01 червня 2016 року, копія якої надана позивачем до позову.

Національним банком України 23 травня 2016 року прийнято рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, на підставі якої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження у банку тимчасової адміністрації.

Позивач зазначає, що відповідно до рішення НБУ від 12 липня 2016 року № 124-рш у банку відкликано банківську ліцензію та виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12 липня 2016 року № 1216 про початок процедури ліквідації банку.

Так, 04 серпня 2016 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду з проханням включити його до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Крім того, 19 жовтня 2017 року позивач повторно звернувся із вимогою щодо включення його до переліку вкладників.

На адресу позивача 24 жовтня 2017 року надійшов лист від Уповноваженої особи Фонду за змістом якого позивач не має права на відшкодування коштів за рахунок Фонду, оскільки за результатами проведеної перевірки встановлено нікчемність правочину (транзакції) з перерахування коштів на рахунок позивача у банку.

Позивач, вважаючи не включення його до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі, гарантованих державою протиправним, звернулась до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем з порушенням вимог законодавства визнано нікчемною транзакції з повернення 19 травня 2016 року коштів на рахунок позивача від ТОВ "ІРЦ" та не внесення позивача за договором банківського рахунку до переліку вкладників у межах суми надходження на його рахунок коштів (повернення коштів від ТОВ "ІРЦ"), а відтак висновок Уповноваженої особи не створює жодних правових наслідків і перешкод для включення рахунку позивача до переліку рахунків, за якими позивачу підлягають відшкодуванню кошти за рахунок коштів Фонду. В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення про нікчемність правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів (переказ коштів від ТОВ "ІРЦ"), суд першої інстанції зазначив, що вказане рішення (наказ відповідача) не створює жодних правових наслідків для цілей невизнання права позивача на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, не створює жодних перешкод для визнання прав позивача та їх поновлення, не порушує прав позивача та, відповідно, відсутні підстави для його скасування та задоволення позову в цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Разом з тим, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Банк Михайлівський" про нікчемність правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів, підлягає скасуванню та закриттю провадження з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон № 4452-VI), Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 року (надалі - Положення № 14).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Частиною 1 статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Частина 1 статті 26 Закону № 4452-VI визначає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладником в розумінні пункту 4 частини 1 статті 2 Закону № 4452-VI - є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

За правилами частини 1 - 3 статті 27 Закону № 4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частини 5 статті 27 Закону № 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина 6 статті 27 Закону № 4452-VI визначає, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктом 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 року за № 1548/21860 уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ зазначеного Положення перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до пункту 5 та 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 року за № 1548/21860 перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла "Перелік вкладників" (додаток 9) та за правилами формування csv файлів. Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 37 Закону №4452-VI, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно частини 2 статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина 3 статті 38 Закону № 4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону № 4452-VI; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України, 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

У відповідності до частини 1 статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частиною 2 статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину.

При цьому, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 статті 215 ЦК України та ч.3 статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч.2 статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду, що здійснює повноваження органу управління банку.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду, в тому числі від 04 липня 2018 року по справі №826/1476/15.

Водночас, Уповноважена особа Фонду фактично визнала нікчемними розрахункові банківські операції з перерахування коштів з одного рахунку на інший. На дату запровадження в Банку тимчасової адміністрації кошти, які позивач передав відповідно до укладених договорів ТОВ "ІРЦ" вже обліковувалися на рахунку позивача, відкритому в Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський", оскільки ТОВ "ІРЦ" достроково повернуло кошти позивачу, у відповідності укладених з позивачем договорів та відповідно до норм чинного законодавства.

Крім того, операція прийняття і зараховування на рахунок коштів, як і операція з переказу коштів не є правочином між банком та позивачем згідно зі статтею 202 ЦК України.

Здійснюючи операції з внесення (перерахування) коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Відповідно до частин 1-3 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України від 05.04.01р. № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Відповідно до пунктів 7.1.2 статті 7 Закону №2346-III, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно п. 1.7 статті 1 Закону №2346-III, документ на переказ готівки - документ на переказ, що використовується для ініціювання переказу коштів, поданих разом з цим документом у готівковій формі.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Враховуючи відсутність доказів того, що на вклад позивача не поширюються гарантії на відшкодування коштів, передбачені у частини 4 статті 26 Закону №4452, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для не включення інформації про позивача до Переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Колегія суддів погоджується з тим, що суд першої інстанції у відповідності до статті 9 КАС України вийшов за межі позовних вимог та для відновлення порушених прав позивача зобов`язав Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничної суми відшкодування.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Банк Михайлівський" про нікчемність правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів, а саме в частині переказу коштів (транзакції), здійсненого ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" (код за ) 19.05.2016 в сумі 100 000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-002-000230911 від 29.04.2016р." та переказу коштів ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" (код за ) 19.05.2016 в сумі 1323,89 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору" № 980-002-000230911 від 29.04.2016р." на рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частин 1, 2, 10 статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ "Банк Михайлівський". Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення Уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), жодні права яких не можуть порушуватися унаслідок прийняття цього наказу.

Таким чином, права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року по справі 805/101/16-а від 12 вересня 2018 року по справі №805/5186/15-а, від 11 квітня 2018 року по справі № 910/12294/16, від 16 травня 2018 року по справі № 910/24198/16 та від 04 липня 2018 року по справі № 819/353/16.

Отже, встановлена правова природа вказаного повідомлення унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому, позовні вимоги в цій частині не можуть бути розглянуті в судовому порядку та підлягають закриттю.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Банк Михайлівський" про нікчемність правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів, підлягає скасуванню, а провадження у даній частині - закриттю.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норма процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині. У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу апелянта задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі в даній частині.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі в даній частині. В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року по справі №826/5240/18 - залишити без змін.

Керуючись статтями 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року в частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення (наказ) про нікчемність правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів (переказ коштів від ТОВ "ІРЦ") - скасувати провадження у справі в цій частині вимог - закрити.

В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року по справі №826/5240/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.ст. 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: А.Б. Парінов

Я.М. Собків