Справа № 160/9063/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Справа № 160/9063/19
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 15.01.2019 року за допомогою програми «M.E.Doc», яка використовується позивачем для обміну первинними документами між ДФС України та позивачем, останнім було подано податкові накладні № 45 від 27.12.18, № 47 від 28.12.18, № 54 від 31.12.18, та № 58 від 31.12.18 на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, в свою чергу, ДФС України, до якої було направлено вищевказані податкові накладні, в порушення вимог п.14 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року, не було надано позивачу квитанцій протягом операційного дня, що підтверджують прийняття/не прийняття/зупинення реєстрації податкових накладних.
Факт подачі накладних на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних підтверджується протоколами руху документів/звітів та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій, а також листом ТОВ «М.Е.ДОК» за вих. №1809/12 від 18.09.2019 р.
Позивач вважає, що рішення про застосування штрафних санкцій за порушення строків реєстрації податкових накладних є протиправними, оскільки підстав для його прийняття у відповідача не було, адже податкові накладні № 45 від 27.12.18, № 47 від 28.12.18, № 54 від 31.12.18, та № 58 від 31.12.18 були подані на реєстрацію 15.01.2019 року, тобто в межаї строку встановленого законом. З урахуванням наведеного, рішення є протиправними та підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у справі № 160/9063/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу надати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
В наданому 11 жовтня 2019 року до суду відзиві відповідачем зазанчено, що згідно інформаційних баз даних ДФС України за 15.01.2019 року відсутня фніормація щодо надходження на реєстрацію в ЄРПН від ТОВ «Харківський вагонобудівний завод» зазначених податкових накладних (лист ДФС від 30.08.2019 року).
Факт порушення ТОВ «Харківський вагонобудівний завод» термінів реєстрації оскаржуваних податкових накладних підтверджено даними ЄРПН, тому висновки викладені в акті перевірки та винесене податкове повідомлення-рішення відповідають вимогам чинного законодавства.
У задоволенні позовних вимог просив відмовити.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 262 Кодексу адміністративного України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС Україна) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з приписами ч. 4 ст. 229 260 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.
26 вересня 2019 року представником позивача подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, згідно з якими позивач просив приєднати до матеріалів справи відповідь товариства з обмеженою відповідальністю "М.Е.ДОК" від 18.09.2019 р. за вих. № 1809/12, якою надано інформацію про дату відправлення на реєстрацію податкові накладні № 97 від 28.03.2018, № 45 від 27.12.18, № 47 від 28.12.18, № 54 від 31.12.18, та № 58 від 31.12.18.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року позивачу відмовлено у клопотанні про розгляд справи в судовому засіданні з повідомлення (викликом) учасників справи, через його не обгрунтованість.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Видом діяльності ТОВ «Харківський вагобудівний завод», що визначено у витязі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є 33.17 Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів.
Під час здійснення господарської діяльності відповідно до статей 187, 201 Податкового кодексу України позивачем виписано та направлено на реєстрацію до ЄРПН наступні податкові накладні: податкова накладна № 97 від 28.03.2018 подана на реєстрацію (граничний строк реєстрації 15.04.18); податкова накладна № 45 від 27.12.2018 (граничний строк реєстрації 15.01.19); податкова накладна № 47 від 28.12.2018 (граничний строк реєстрації 15.01.19); податкова накладна № 54 від 31.12.2018 (граничний строк реєстрації 15.01.19); податкова накладна № 58 від 31.12.2018 (граничний строк реєстрації 15.01.19).
Згідно з протоколами руху документів/звітів та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій, які сформовані автоматично програмою «M.E.Doc», яка в свою чергу використовується позивачем для обміну первинними документами між позивачем та ДФС України:
- податкова накладна № 97 від 28.03.2018 подана на реєстрацію 17.04.2018 року, тобто з порушенням встановленого законом строку реєстрації податкових накладних. Прострочення складає 2 календарних дні. Як слідує з позовної заяви, з приводу встановленого порушення граничного строку реєстрації податкової накладної № 97 від 28.03.2018 позивач заперечень не має.
- податкова накладна № 47 від 28.12.2018 подана на реєстрацію 15.01.2019 року, тобто в межах встановленого законом п`ятнадцятиденного строку.
- податкова накладна № 47 від 28.12.2018 подана на реєстрацію 15.01.2019 року, тобто в межах встановленого законом п`ятнадцятиденного строку.
- податкова накладна № 54 від 31.12.2018 подана на реєстрацію 15.01.2019 року, тобто в межах встановленого законом п`ятнадцятиденного строку.
Проте, відповідачем не було надано позивачу квитанцій протягом операційного дня, що підтверджують прийняття/не прийняття/зупинення реєстрації вищевказаних податкових накладних.
Для з`ясування причин не отримання квитанцій про реєстрацію податкових накладних позивач звернувся з письмовим запитом до відповідача з прохання повідомити причини не реєстрації податкових накиданих № 45 від 27.12.2018 року, № 47 від 28.12.2018 року, № 54 від 31.12.2018 року та № 58 від 31.12.2018 року.
Відповідач листом від 06.09.2019 року повідомив позивача проте, що за даними підсистеми Архів електронної звітності інформаційно-телекомунікаційної системи Єдине вікно подання електронної звітності від ТОВ Харківський вагонобудівний завод податкові накладні від 27.12.2018 року № 45, від 28.12.2018 року № 47, від 31.12.2018 року № 54 та № 58 на реєстрацію до ДФС 15.01.2019 року не надходили.
У подальшому позивач, з метою підтвердження направлення на реєстрацію податкових накладних № 45 від 27.12.2018, № 47 від 28.12.2018, № 54 від 31.12.2018, № 58 від 31.12.2018 саме 15.01.2019 року, звернувся до розробника програми «M.E.Doc» Товариства з обмеженою відповідальністю "М.Е.ДОК" із письмовим запитом про надання інформації щодо дати та часу направлення позивачем податкових накладних від 27.12.2018 року № 45, від 28.12.2018 року № 47, від 31.12.2018 року № 54 та № 58 на реєстрацію.
Товариство з обмеженою відповідальністю "М.Е.ДОК" листом від 18.09.2019 р. за вих. № 1809/12 повідомило позивача проте, що податкова накладна № 97 від 28.03.2018 подана на реєстрацію 17.04.2018 року, податкова накладна № 47 від 28.12.2018 подана на реєстрацію 15.01.2019 року, податкова накладна № 47 від 28.12.2018 подана на реєстрацію 15.01.2019 року, податкова накладна № 54 від 31.12.218 подана на реєстрацію 15.01.2019 року.
25 липня 2019 року заступником начальника відділу ПДВ Соборного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області Світланою Чешель, на підставі підпункту 191.1.1 пункту 19.1. статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І Податкового кодексу України у порядку підпункту 75.1.1. пункту 75.1. статті 75 та статті 76 глави 8 розділу ІІ ПК України проведено камеральну перевірку ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ХАРКІВСЬКИЙ ВАГОНОБУДІВНИЙ ЗАВОД з питань своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у квітні 2018 р., січні 2019 р.
В акті перевірки відповідач зробив висновок про порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України суб`єктом господарювання порушено граничні строки реєстрації по 5 податковим накладним/розрахунків (кількість) коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних складених за березень, грудень 2018 р., на загальну суму податку на додану вартість 4807,06 грн., у тому числі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів на загальну суму ПДВ 4807,06 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).
Відповідно до підпункту 16.1.2, 16.1.3 пункт 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Підпунктом 201.10 пункту 201 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр), звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у Реєстрі визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. №1246 (далі за текстом - Порядок № 1246).
Пунктом 2 Порядку № 1246 визначено, що внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.
Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація (п. 7 Порядку № 1246).
Відповідно до вимог п. 8 Порядку № 1246 для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв`язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.
Відповідно до п.12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; факту реєстрації / зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу одними із обов`язкових реквізитів податкової накладної є порядковий номер податкової накладної та дата складання податкової накладної.
При цьому, відповідно до п. 6 «Порядку заповнення податкової накладної», який затверджено Наказом Міністерства фінансів України 31 грудня 2015 року N 1307 не допускається складання платником податку на додану вартість за однією датою податкових накладних з однаковим порядковим номером.
Згідно з вимогами п. 9 Порядку № 1246 визначено причини відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.
Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається протягом операційного дня платникові податку засобами телекомунікаційного зв`язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.
Відповідно до вимог п. 10 Порядку № 1246 датою та часом подання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі ДФС є дата та час, зазначені у квитанції про їх прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття.
Згідно з вимогами п. 11 Порядку № 1246 квитанція, що підтверджує факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, надсилається протягом операційного дня платникові податку.
Відповідно до вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України якщо квитанція не надіслана платнику податків в межах операційного дня, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Вказана норма є чіткою, не допускає довільного тлумачення та закріплює гарантію прав платника податку вважати зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про її прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної, визначаючи наслідки порушення контролюючим органом законодавства у разі не направлення відповідної квитанції визнання податкової накладної зареєстрованою у операційний день її направлення до ДФС.
Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем своєчасно подано податкові накладні від 27.12.2018 року № 45, від 28.12.2018 року № 47, від 31.12.2018 року № 54 та № 58 для проведення їх реєстрації, тобто виконані обов`язки, передбачені вищевказаними положеннями Податкового кодексу України та Порядку № 1246, підстави для висновків про порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних та застосування штрафних санкцій відсутні.
Реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, це результат дій двох сторін - платника та контролюючого органу.
При цьому, згідно з положеннями Порядку № 1246 сама реєстрація - це дії з боку ДФС - у вигляді надсилання квитанції, що підтверджує реєстрацію.
Обов`язками платника, згідно цього ж Порядку, є правильне оформлення та своєчасне надіслання накладних.
В свою чергу позивач правильно оформив та своєчасно направив до ДФС України податкові накладні від 27.12.2018 року № 45, від 28.12.2018 року № 47, від 31.12.2018 року № 54 та № 58, однак протягом операційного дня йому не було надіслано квитанції про реєстрацію податкових накладних від 27.12.2018 року № 45, від 28.12.2018 року № 47, від 31.12.2018 року № 54 та № 58, у зв`язку з чим відповідно до норм законодавства вказані накладні вважаються зареєстрованими в ЄДРПН, а отже у відповідача немає підстав для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу згідно з п. 1201.1 ст. 1201 розділу ІІ Податкового кодексу України в частині порушення позивачем граничного строку реєстрації вищевказаних податкових накладних.
Таким чином, неналежне виконання позивачем вимог податкового законодавства стосовно своєчасності реєстрації податкових накладних відбулось з вини відповідача, що виключає протиправність дій позивача як платника податків, та як наслідок, притягнення його до відповідальності.
Вищевикладене свідчать про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності згідно з п. 1201.1 ст. 1201 розділу ІІ ПК України в частині порушення ним граничного строку реєстрації податкових накладних від 27.12.2018 року № 45, від 28.12.2018 року № 47, від 31.12.2018 року № 54 та № 58.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі").
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах які зачіпають виборчі права (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення "Москаль проти Польщі"). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії").
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").
Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи викладене, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський вагонобудівний завод» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1921,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 3576 від 11 вересня 2019 року.
Відтак, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1921,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Керуючись ст.ст. 244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук