Справа № 826/9269/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9269/18 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Бєлової Л.В., Лічевецького І.О.

за участю секретаря: Островської О.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2019 (м. Київ, дата складання тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулися з позовом, в якому просили:

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_1 як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 30 170,84 грн, які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_2 як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 101 032,78 грн, які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_3 як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 127 000,00 грн, які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_3 ;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_4 як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 38 253,24 грн, які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_4 ;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_5 як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 42 494,43 грн, які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_5 ;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_6 як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 80 000,00 грн, які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_6 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок отримувача переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта і не є набувачем цих коштів. Тобто, банк, виконуючи розрахунковий документ будь-якої юридичної особи, яка має рахунок в цьому банку, на переказ коштів на користь позивачів, не набув прав на суму коштів, які переказувались, оскільки не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов`язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто від юридичної особи до фізичної особи, відповідно до вимог Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004. Отже, на думку позивачів, операція з перерахування коштів на рахунки позивачів не належить до правочинів, передбачених частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які можуть бути перевірені Уповноваженою особою Фонду на предмет нікчемності.

Також, позивачі стверджують, що дія, спрямована на виконання правочину (переказ коштів) не може вважатись окремим правочином, оскільки правочином в даному випадку є відповідний договір, на підставі якого перераховуються кошти і саме з договору виникають, змінюються чи припиняються права і обов`язки; у свою чергу, перерахування коштів визначає виключно належне чи неналежне виконання умов відповідного правочину. При цьому, договір (правочин) на підставі якого переказ коштів відповідачем нікчемним не визнавався. Оскільки, транзакція не є правочином, банк не є стороною переказу і набувачем коштів, то посилання на вимоги статті 216 Цивільного кодексу України як на підставі повернення банку коштів є неправомірним, адже зараховані на рахунки вкладника кошти банку не належать.

Крім того, позивачі вважають, що навіть допустивши будь-які правовідносини між позивачами та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» через ПАТ «Банк Михайлівський», то і в даному випадку повернення вкладів позивачам за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовано Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» № 5390 від 15.11.2016, який набрав чинності з 19.11.2016, та яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності цим Законом, віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком було поінформовано особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що за договорами позики та договорами банківських рахунків позивачі не набули статусу вкладників, оскільки грошові кошти позивачів за договорами банком не залучались, що підтверджується умовами таких договорів. Крім того, відповідач наполягав на тому, що законодавець визначив, що саме залучені банком кошти прирівнюються до вкладу, однак кошти позивачів були залучені фінансовою компанією як позика з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця, відтак такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, адже правовідносини між позивачами та ПАТ «Банк Михайлівський» не мають відношення до вкладу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2019 вищевказаний адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано посилаючись на те, що позивачі не є вкладниками банку, що вчинені між ними та банком правочини (транзакції) є нікчемними, операції з перерахування коштів на рахунки позивачів - фіктивними, а також, що Уповноваженою особою не було допущено протиправної бездіяльності, а здійснювалися дії у порядку та строки, визначені законодавством.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За матеріалами справи 24.02.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (банк) та ОСОБА_5 (клієнт) укладено договір № 980-020-000002005 банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний», умовами якого передбачено, що банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_5 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку.

Того ж дня, між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-020-000194332 «Суперкапітал» (новий) (з виплатою процентів в кінці строку), умовами якого передбачено, що ОСОБА_5 передає Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти, в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов`язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти в порядку та на умовах, що встановлені цим договором.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що сума коштів складає 40 000,00 грн.; строк користування коштами не більше 121 дня; кошти передаються з дати укладення цього договору по 24 червня 2016 року; розмір процентів за користування коштами 34,16 % річних, що складає 27,5 % річних після утримання податку з таких процентів.

Умовами пункту 1.3 вказаного договору визначено, що днем надання суми коштів у власність (позику) Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» вважається день зарахування суми коштів, зазначеної у підпункті 1 пункту 1.2 договору на поточний рахунок Товариства відповідно до умов цього договору.

Наявною в матеріалах справи копією квитанції № QS080001 від 24.02.2016 підтверджується, що ОСОБА_5 перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» 40 000,00 грн, де в призначенні платежу вказано «переказ коштів згідно договору № 980-020- від 24 лютого 2016 року».

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії заяви від 21.07.2016, позивач звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» стосовно повідомлення про підстав невиплати гарантованої суми відшкодування.

Також, 24.11.2016 ОСОБА_5 звернувся до відповідача із заявою щодо включення його до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та проведення йому виплати відшкодування коштів в розмірі 40 000,00 грн.

Листом № ЗГ/103 від 08.06.2018 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» повідомила, що договір № 980-020-000194332 від 24.02.2016, укладений між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» не відповідає вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» за своїм суб`єктним складом, адже укладений без участі банку як повіреного.

У зв`язку з наведеним, представнику ОСОБА_5 повідомили про відсутність правових підстав для включення інформації про нього до Переліку рахунків, що якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

05.05.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (банк) та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір № 980-086-000000502, умовами якого передбачено, що банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку.

Між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-086-000233971 «Капітал+» (новий) (з виплатою процентів в кінці строку), умовами якого передбачено, що ОСОБА_1 передає Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти, в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов`язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти в порядку та на умовах, що встановлені цим договором.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що сума коштів складає 29 900,00 грн; строк користування коштами не більше 42 днів; кошти передаються з дати укладення цього договору по 16.06.2016; розмір процентів за користування коштами 31,68 % річних, що складає 25,5 % річних після утримання податку з таких процентів.

Умовами пункту 1.3 вказаного договору визначено, що днем надання суми коштів у власність (позику) Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» вважається день зарахування суми коштів, зазначеної у підпункті 1 пункту 1.2 договору на поточний рахунок Товариства відповідно до умов цього договору.

Наявною в матеріалах справи копією квитанції № 642627 від 05.05.2016 підтверджується, що ОСОБА_1 внесла на поточний рахунок № НОМЕР_1 - 29 900,00 грн.

Відповідно до копії платіжного доручення № 647061 від 05.05.2016 ОСОБА_1 перерахувала на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» 29 900,00 грн, де в призначенні платежу зазначено «перерахування залучених коштів згідно договору № 980-086-000233971 від 05 травня 2016 року».

Згідно наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень № 1122 та № 1121 від 19.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» повернуло ОСОБА_1 29 900,00 грн (повернення коштів згідно договору № 980-086-00233971 від 05.05.2016) та 270,84 грн (оплата процентів по договору № 980-086-00233971 від 05.05.2016).

Наявною в матеріалах справи довідкою про стан рахунку № НОМЕР_1 підтверджується, що зарахування 19.05.2016 коштів на рахунок № НОМЕР_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» № НОМЕР_7 в сумі 270,84 грн та в сумі 29 900,00 грн є нікчемним правочином в силу положень статті 215 Цивільного кодексу України та пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також, ОСОБА_1 повідомлено, що станом на момент проведення вищезазначеної транзакції Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» не мало в розпорядженні достатньої кількості залишку власних коштів для проведення розрахунків за договором № 980-086-000233971 від 05.05.2016.

Між ПАТ «Банк Михайлівський» (банк) та ОСОБА_3 (клієнт) 29.12.2015 укладено договір № 980-003-000001814 банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний», умовами якого передбачено, що банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_3 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку.

Крім того, 29.12.2015 між ОСОБА_3 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-003-000169426, умовами якого передбачено, що ОСОБА_3 передає Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти, в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов`язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти в порядку та на умовах, що встановлені цим договором.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що сума коштів складає 120 000,00 грн; строк користування коштами не більше 183 дні; кошти передаються з дати укладення цього договору по 29.06.2016; розмір процентів за користування коштами 35,04 % річних, що складає 27,51 % річних після утримання податку з таких процентів.

Умовами пункту 1.3 вказаного договору визначено, що днем надання суми коштів у власність (позику) ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» вважається день зарахування суми коштів, зазначеної у підпункті 1 пункту 1.2 договору на поточний рахунок Товариства відповідно до умов цього договору.

08.01.2016 між вказаними вище сторонами договору укладено додаткову угоду до договору № 980-003-000169426 від 29.12.2015, якою визначено у зв`язку з домовленістю сторін збільшити суму коштів, що передається на суму 7 000,00 грн, а відтак загальна сума становить 127 000,00 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції № QS452401 від 29.12.2015 ОСОБА_3 внесено на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 120 000,00 грн, де в призначенні платежу зазначено «переказ коштів згідно договору № 980-003-000169426 від 29 грудня 2015 року».

Також, копією квитанції підтверджується внесення ОСОБА_3 7 000,00 грн на р/р № НОМЕР_3 як внесення готівки на поточний рахунок.

20.07.2016 ОСОБА_3 звернувся до Уповноваженої особи Фонду із заявою про повідомлення його щодо підстав невиплати гарантованої суми відшкодування та у разі наявності таких підстав - надіслання обґрунтованої відповіді.

06.01.2017 ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Банк Михайлівський» із заявою про включення його до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та проведення йому виплати відшкодування коштів в розмірі 127 000,00 грн.

27.08.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_4 укладено договір № 980-034-000000058 банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний», пунктом 1 якого визначено, що банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_4 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку.

16.05.2016 між ОСОБА_4 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-034-000239917, умовами якого передбачено, що ОСОБА_4 передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти, в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов`язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти в порядку та на умовах, що встановлені цим договором.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що сума коштів складає 38 200,00 грн; строк користування коштами не більше 182 дні; кошти передаються з дати укладення цього договору по 14.11.2016; розмір процентів за користування коштами 31,68 % річних, що складає 25,5 % річних після утримання податку з таких процентів.

Умовами пункту 1.3 вказаного договору визначено, що днем надання суми коштів у власність (позику) Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» вважається день зарахування суми коштів, зазначеної у підпункті 1 пункту 1.2 договору на поточний рахунок Товариства відповідно до умов цього договору.

Наявною в матеріалах справи копією квитанції № 3236252 від 16.05.2016 підтверджується внесення ОСОБА_4 готівки на поточний рахунок № НОМЕР_4 у розмірі 38 200,00 грн.

Відповідно до копії платіжного доручення № 3236333 від 16.05.2016 ОСОБА_4 перерахував на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 38 200,00 грн, де в призначенні платежу вказано «перерахування залучених коштів згідно договору № 980-034-000239917).

Згідно з довідкою про стан рахунку № НОМЕР_4 , надісланої ОСОБА_4 листом № ЗГ1(К)/2421 від 16.05.2018, зарахування 19.05.2016 коштів на рахунок № НОМЕР_4 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» № НОМЕР_7 в сумі 38 200,00 грн є нікчемним правочином в силу положень статті 215 Цивільного кодексу України та пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Додатково ОСОБА_4 повідомлено, що станом на момент проведення вищезазначеної транзакції ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» не мало в розпорядженні достатньої кількості залишку власних коштів для проведення розрахунків за договором № 980-034-000239917 від 16.05.2016. У відповідності до вимог статті 216 Цивільного кодексу України сума коштів 38 253,24 грн має бути повернута ПАТ «Банк Михайлівський».

29.12.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_6 укладено договір № 980-028-000000217 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту), пунктом 1 якого визначено, що банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_6 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку.

16.05.2016 між ОСОБА_6 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-028-000240051, умовами якого передбачено, що ОСОБА_6 передає Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти, в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов`язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти в порядку та на умовах, що встановлені цим договором.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що сума коштів складає 80 000,00 грн; строк користування коштами не більше 182 дні; кошти передаються з дати укладення цього договору по 14.11.2016; розмір процентів за користування коштами 31,68 % річних, що складає 25,5 % річних після утримання податку з таких процентів.

Умовами пункту 1.3 вказаного договору визначено, що днем надання суми коштів у власність (позику) ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» вважається день зарахування суми коштів, зазначеної у підпункті 1 пункту 1.2 договору на поточний рахунок Товариства відповідно до умов цього договору.

Наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 3241964 від 16.05.2016 підтверджується зарахування на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 80 000,00 грн, з призначенням платежу «перерахування залучених коштів згідно договору № 980-028-000240051 від 16 травня 2016 року».

29.07.2016 ОСОБА_6 звернувся до Уповноваженої особи Фонду із заявою про повідомлення підстав невиплати гарантованої суми відшкодування.

Відповідно до довідки про стан рахунку № НОМЕР_6 , надісланої ОСОБА_6 листом № ЗГ3/256 від 10.05.2018, зарахування 19.05.2016 коштів на рахунок № НОМЕР_6 від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» № НОМЕР_7 в сумі 80 000,00 грн є нікчемним правочином в силу положень статті 215 Цивільного кодексу України та пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також ОСОБА_6 повідомлено, що станом на момент проведення вищезазначеної транзакції ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» не мало в розпорядженні достатньої кількості залишку власних коштів для проведення розрахунків за договором № 980-028-000240051 від 16.05.2016. У відповідності до вимог статті 216 Цивільного кодексу України сума коштів 80 000,00 грн має бути повернута ПАТ «Банк Михайлівський».

07.05.2015 між ОСОБА_7 (клієнт) та ПАТ «Банк Михайлівський» (банк) укладено договір № 980-051-000000390 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту), пунктом 1 якого визначено, що банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_2 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку.

05.05.2016 між ОСОБА_7 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-051-000231316 «Суперкапітал» (новий) (з виплатою процентів щомісячно), умовами якого передбачено, що ОСОБА_7 передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти, в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов`язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти в порядку та на умовах, що встановлені цим договором.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що сума коштів складає 100 000,00 грн; строк користування коштами не більше 185 днів; кошти передаються з дати укладення цього договору по 31 жовтня 2016 року; розмір процентів за користування коштами 33,54 % річних, що складає 27 % річних після утримання податку з таких процентів.

Умовами пункту 1.3 вказаного договору визначено, що днем надання суми коштів у власність (позику) ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» вважається день зарахування суми коштів, зазначеної у підпункті 1 пункту 1.2 договору на поточний рахунок Товариства відповідно до умов цього договору.

Наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 202665 від 04.05.2016 ОСОБА_7 перераховано на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 100 000,00 грн, де в призначенні платежу вказано «перерахування залучених коштів згідно договору № 980-051-000231316 від 29 квітня 2016 року».

Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. 07.07.2017 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з грошових вкладів з відповідними відсотками, які зберігаються у ПАТ «Банк Михайлівський» на рахунку № НОМЕР_8 , залишок коштів 1 055,15 грн, дата відкриття рахунку 06.09.2015 № 200334601; рахунку № НОМЕР_2 - залишок коштів 100 008,10 грн, дата відкриття рахунку 07.05.2015 - № 980-051-000000390, належних спадкодавцю на підставі повідомлення ПАТ «Банк Михайлівський» за № 13.06.17/01-БТ/вих. від 16.06.2017.

08.12.2017 ОСОБА_2 звернулась до ПАТ «Банк Михайлівський» із заявою про включення інформації про неї до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду та провести виплату відшкодування коштів в розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно до довідки про стан рахунку, надісланої ОСОБА_2 листом № ЗГ1(К)/25534 від 13.12.2017, зарахування 19.05.2016 коштів на рахунок № НОМЕР_2 від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» № НОМЕР_7 в сумі 100 000,00 грн є нікчемним правочином в силу положень статті 215 Цивільного кодексу України та пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

ОСОБА_2 повідомлено, що станом на момент проведення вищезазначеної транзакції ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» не мало в розпорядженні достатньої кількості залишку власних коштів для проведення розрахунків за договором № 980-051-000231316 від 29.04.2016. У відповідності до вимог статті 216 Цивільного кодексу України сума коштів 100 000,00 грн має бути повернута ПАТ «Банк Михайлівський».

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» № 14/БТ від 23.05.2016, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» № 812 від 23.05.2016, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова О.Ю. строком на 1 місяць з 23.05.2016 по 22.06.2016.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду строк тимчасової адміністрації продовжено до 22.07.2016 та продовжено повноваження Уповноваженої Фонду на здійснення тимчасової адміністрації до 22.07.2016 включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» № 124-рш від 12.07.2016, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» № 1213 від 12.07.2016, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова О.Ю. з 13.07.2016 по 12.07.2018 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01.09.2016 повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкову Олександру Юрійовичу з 05.06.2016 включно.

Незгода позивачів із їх відсутністю у Переліку вкладників зумовила їх звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 (далі - Положення № 14).

Так, статтею 2 Закону № 4452-VI передбачено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

У ст. 12 Закону № 4452-VI передбачено, що виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.

Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частинами першою, четвертою ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

У частинах 1-3, 5-6 ст. 27 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини другої ст. 37 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частинами другої - третьої статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно з частинами першої - третьої ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідно до п.п. 3-6 розділу ІІІ Положення № 14, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

У п.п. 2, 4, 6 розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Системний аналіз вищенаведених законодавчих положень дозволяє стверджувати, що правовою підставою для включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватись банківським документом про внесення (перерахування) коштів на її рахунок.

Крім того, 19.11.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» № 1736-VIII від 15.11.2016, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності зазначеним Законом, віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Таким чином, вказаним законом розширено коло осіб, які з 19.11.2016 набули право на отримання коштів за рахунок Фонду.

Згідно з абзацом 2 пункту 15 Перехідних положень зазначеного Закону № 1736-VIII Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників.

Разом з тим, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Втім, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними.

У свою чергу, правочин є нікчемним відповідно до закону, за наявності підстав, виключний перелік яких регламентовано частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI.

При цьому, положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій ст. 38 Закону № 4452-VI.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 826/1476/15, та відповідно до частини п`ятої ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування колегією суддів при вирішенні цієї справи.

Отже, єдиною та необхідною умовою для не включення осіб (клієнтів банку) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв`язку з нікчемністю відповідного правочину є наявність підстав, виключний перелік яких передбачено частиною третьою ст. 38 Закону № 4452-VI.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у вказаному рішенні, щодо кола обставин, які належить встановити суду у справах даної категорії, а саме: 1) на якій підставі кошти потрапили на рахунок позивача; 2) які саме умови договору, укладеного між позивачем і Банком, передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг) прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами Банку; 3) на якій підставі позивачу відмовлено у включенні до переліку вкладників; 4) який саме правочин за твердженням Уповноваженої особи є нікчемним та на який конкретно пункт частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI вона при цьому посилається.

Виходячи з викладеного, колегією суддів встановлено, що кошти на рахунках позивачів, щодо яких їх не було включено до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду, що й є предметом даного спору, надійшли на рахунок позивачів від ТОВ «ІРЦ».

При цьому, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачами не було надано жодних належних та допустимих у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказів, які б підтверджували, що такі кошти не є вкладами та/або, що позивачі не є вкладниками банку у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI.

Також колегією суддів не встановлено, а відповідачем не доведено, що будь-які умови договорів, укладених між позивачами і Банком, передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами Банку.

Крім того, відповідачем не доведено наявності будь-якої з правових підстав, чітко визначених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI, для віднесення до нікчемних договорів, укладених між позивачами і Банком, та/або правочинів із зарахування коштів на їх банківські рахунки.

У контексті викладеного колегія суддів зазначає, що здійснюючи операції з перерахування коштів банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією та договорами з відповідними клієнтами банку.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивачів будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15 та в постанові Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 822/2390/17.

У свою чергу, доказів на підтвердження відповідних обставин учасниками справи суду не надано і апелянтом не наведено.

Доводи апелянта щодо нікчемності правочинів (транзакцій) з перерахування коштів на рахунок позивача від ТОВ «ІРЦ» та їх фіктивності засновані на припущеннях і не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України.

Твердження апелянта про те, що позивач не є вкладником Банку у розумінні Закону № 4452-VI, так як кошти на її рахунок, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський», надійшли від ТОВ «ІРЦ» на підставі договору позики, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку правовідносини між позивачами і вказаним товариством не є предметом цього спору. При цьому, кошти від ТОВ «ІРЦ» надійшли для позивачів та були залучені Банком на їх рахунки на умовах відповідного договору, укладеного безпосередньо між позивачем і Банком, що у відповідності до вимог Закону № 4452-VI надає достатні та необхідні правові підстави для визнання таких коштів вкладом, а позивача - вкладником.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 02.12.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:Л.В. Бєлова

І.О. Лічевецький