Справа № 240/9981/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 грудня 2019 року м. Житомир справа № 240/9981/19
категорія 112030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними відмов,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:
- визнати незаконною відмову Житомирського обласного військового комісаріату зробити перерахунок її страхового стажу та зобов`язати Житомирський обласний військовий комісаріат здійснити такий перерахунок;
- визнати незаконною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області внести зміни до Реєстру застрахованих осіб незаконною, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області внести вказані зміни.
В обґрунтування позову вказано, що позивач з 07.10.1995 по 31.05.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ України. Під час проходження служби в періоди з 12.03.2004 по 29.06.2004 та з 01.06.2006 по 23.12.2006 їй була надана відпустка по догляду за дитиною до виповнення нею 3-х річного віку. Вказані періоди не були зараховані до трудового стажу. Позивач вважає дії відповідачів щодо відмови у зарахуванні вказаних періодів до страхового стажу незаконними.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.
01 жовтня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному частиною першою статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив від ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування якого відповідач зазначив, що стаж ОСОБА_1 зазначений у протоколі комісії із соціального страхування Баранівського РВК та обчислений відповідно до вимог листа-роз`яснення Фонду соціального страхування в Житомирській області, у зв`язку з чим, підстав для задоволення позову не має.
04.10.2019 надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому вказано, що підстав для внесення змін до Реєстру застрахованих осіб не має. У задоволенні позову ОСОБА_1 відповідач просить відмовити.
Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.
У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 07.10.1995 по 31.05.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ (а.с.38).
Зі змісту довідок МВС України про проходження військової служби ОСОБА_1 за період з 1995 року по 2015 рік встановлено, що з березня по червень 2004 року та з червня по грудень 2006 року відсутні нараховані суми грошового забезпечення, що мають бути враховані при обчисленні пенсії (а.с. 48-50).
На звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 07.05.2019 №С-2094 повідомило, що на Веб-порталі відображається інформація яку подано страхувальниками у розрізі застрахованих осіб та яку накопичено на обліковій картці застрахованої особи в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Частиною 6 статті 21 Закону, редакція якого діяла на той час, визначено категорії страхувальників, які повинні подавати до територіальних органів Пенсійного фонду України звітність до системи персоніфікованого обліку. Зазначеним переліком не визначено страхувальників для застрахованих осіб, визначених в пункті 17 статті 11 Закону, а саме, осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб рядового та начальницького складу. Таким чином, до внесення відповідних змін до законодавства, звітність Пенсійного фонду України за зазначених вище осіб не подавалась. Законом України від 03.04.2007 № 857 "Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ст. 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" було доповнено пунктом 17 такого змісту: "17) військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу". Тобто, зазначені військовослужбовці та прирівнені до них службовці, стали особами, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню лише з квітня 2007 року, а страхувальники розпочали подання Додатку 34 "РОЗРАХУНОК суми внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із сум грошового забезпечення, що підлягають сплаті" до Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 зі змінами.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в Реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, при призначенні пенсії, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків. Тобто помилки у відображенні страхового стажу позивача за період проходження служби в ОВС немає, а органи Пенсійного фонду України не мають законних підстав для самостійного внесення будь-яких змін до Реєстру застрахованих осіб у частині, яка стосується страхового стажу застрахованої особи (а.с.21-23).
на підставі вказаної відповіді позивач 19.06.2019 звернулась до Житомирського обласного військового комісаріату із заявою про здійснення перерахунку страхового стажу (а.с.45).
Листом від 03.07.2019 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що відповідно до постанови ФСС від 19.07.2018 №13 Баранівським РВК була створена комісія із соціального страхування. Вказано, що страховий стаж позивача, що зазначений у протоколі комісії із соціального страхування підрахований з урахуванням листа-роз`яснення Фонду соціального страхування в Житомирській області (а.с.46).
Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо незарахування страхового стажу в період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та несплати єдиного соціального внеску, позивач звернулася до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, із змінами і доповненнями, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.2-3 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок
Механізм сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб до Пенсійного фонду України за осіб, які відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначає Порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 № 178 (далі - Порядок № 178) (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
Так, згідно з пунктами 2, 4, 6 Порядку № 178 єдиний внесок нараховується за осіб, які відповідно відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку , - на суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, нарахованої за базовий звітний період. Обчислення єдиного внеску за таких осіб провадиться районними (міськими) управліннями праці та соціального захисту населення.
Сплата єдиного внеску до Пенсійного фонду України здійснюється за осіб, які відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, - в межах та за рахунок загального обсягу видатків, передбачених в Державному бюджеті України на відповідний рік для Пенсійного фонду України.
Отже, вказаними нормами визначено, що єдиний внесок за осіб, які відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку нараховується на суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, нарахованої за базовий звітний період, обчислюється районними (міськими) управліннями праці та соціального захисту населення.
Тобто єдиний соціальний внесок може бути сплачений лише при нарахуванні відповідної суми допомоги.
Згідно зі статтею 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, із змінами і доповненнями (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) (далі- Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі, не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до статті 11 зазначеного Закону загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, із змінами і доповненнями передбачено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Житомирського обласного військового комісаріату про здійснення перерахунку її страхового стажу слід зазначити наступне.
Листом від 03.07.2019 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, відповідно до постанови ФСС від 19.07.2018 №13 Баранівським РВК була створена комісія із соціального страхування. Страховий стаж позивача, що зазначений у протоколі комісії із соціального страхування підрахований з урахуванням листа-роз`яснення Фонду соціального страхування в Житомирській області.
Пунктом 1.1. Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України 19 липня 2018 року № 13 (далі - Положення № 13) визначено, що комісія (уповноважений) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства), створюється (обирається) та діє на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство), що використовує найману працю, незалежно від форм власності і господарювання.
Пунктами 4.2.-4.3. Положення № 13 уповноважений із соціального страхування підприємства розглядає питання надання матеріального забезпечення застрахованим особам у міру надходження відповідних звернень, подання необхідних для їх вирішення документів і приймає відповідні рішення.
Рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства оформлюються протоколом в день їх прийняття згідно з додатком до цього Положення.

Крім того, розділом V вказаного Положення передбачено, що рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення або відмову у призначенні матеріального забезпечення може бути оскарженим застрахованою особою до відділення робочого органу виконавчої дирекції Фонду, де перебуває на обліку підприємство, протягом 5 днів з моменту отримання повідомлення про таке призначення або відмову, що не позбавляє права застрахованої особи звернутися з цих питань до суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання незаконною відмови Житомирського обласного військового комісаріату зробити перерахунок її страхового стажу та зобов`язання Житомирського обласного військового комісаріату здійснити такий перерахунок не підлягає задоволенню, оскільки обчислення страхового стажу належить до повноважень спеціально створеної комісії із страхування Баранівського РВК.

Щодо визнання незаконною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області внести зміни до Реєстру застрахованих осіб та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області внести вказані зміни, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п.11 ч.1 ст.11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції на момент звернення до суду) загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до п.2 ст.14 зазначеного Закону страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, надбавку або компенсацію - для осіб, зазначених у пунктах 6 - 9, 11 і 12 статті 11 цього Закону.

Згідно п.6 ст.20 зазначеного Закону перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Частиною 6 статті 21 Закону №1058 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено категорії страхувальників, що подають звітність до територіальних органів Фонду до системи персоніфікованого обліку.

Зазначеною нормою не визначено страхувальників для застрахованих осіб, визначених в пункті 17 статті 11 Закону № 1058, а саме осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб рядового і начальницького складу .

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що до внесення змін до законодавства, звітність до органів Пенсійного фонду України не подавалась.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 03.04.2007 № 857-V, ст.11 Закону №1058 статтю 11 доповнено пунктом 17 такого змісту: "військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу".

Отже, військовослужбовці та особи рядового і начальницького складу визнані такими, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню лише з квітня 2007 року, а страхувальники розпочали подання додатку 34 "Розрахунок суми внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із сум грошового забезпечення, що підлягають сплаті" до Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за № 64/8663 (із змінами та доповненнями).

Проте, зазначені страхувальники подавали до органів Пенсійного фонду України лише додаток 34 без звітності персоніфікованого обліку, подання якої не було передбачено жодним нормативним актом.

Наказом Міністерства фінансів України від 11.04.2016 №441, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.05.2016 за №682/28812, внесено зміни до Порядку формування та подання звітності щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - Порядок).

Зокрема, пунктом 9 розділу IV Порядку визначено, що таблиця 6 додатку 4 до цього Порядку призначена для формування страхувальниками, у тому числі тими, які нараховують та сплачуть єдиний внесок за осіб із числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової та альтернативної служби), осіб рядового і начальницького складу, у розрізі кожної застрахованої особи відомостей про суми нарахованої її заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) у звітному місяці. Такі відомості формуються з урахуванням кодів категорій застрахованих осіб, визначених у додатку 2 до цього Порядку.

З огляду на наведене, лише з червня 2016 року звіт з єдиного соціального внеску такими страхувальниками, зокрема й органами Національної поліції подається в розрізі застрахованих осіб.

Водночас в період з 1995 по 2004 Законом №1058 не було визначено термін "страховий стаж".

Таким чином, інформація про проходження служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ не може міститись в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у зв`язку з чим вимоги до Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) відмовити в повному обсязі за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва