Справа № 440/3092/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 р.Справа № 440/3092/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 11.09.19 року по справі № 440/3092/19

за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут"

до ОСОБА_1

про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження навчання у вищому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року визнано неповажною підставу подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом , вказану у заяві Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" про поновлення строку звернення до адміністративного суду визнати неповажною , відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду. Позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що даний спір стосується публічної служби, але не відноситься до категорії справ, визначених ч. 5 ст. 122 КАС України, для яких встановлено місячний строк звернення до суду, а тому позивач, як юридична особа, може звертатись до суду в шестимісячний строк відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України. Зауважено, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом з поважних причин, а саме, у зв`язку зі зміною юрисдикції даної категорії справ із цивільної на адміністративну.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" №2-К від 11 січня 2019 року курсант ОСОБА_1 відрахований із числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України 16 січня 2019 року та з 17 січня 2019 року у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 в сумі 199393,16 грн.

Згідно з відміткою на штемпелі на поштовому конверті позовна заява подана до суду засобами поштового зв`язку 14 серпня 2019 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 року визнано неповажною підставу подання позову з пропущенням встановленого строку звернення з позовом, позовну заяву Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Вказано , що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: - документів, що підтверджують повноваження начальника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" Серпухова О. (наказ про призначення, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно інституту станом на дату подання позовної заяви тощо); - доказу надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів; - заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням відповідно до частини першої статті 123 КАС України інших підстав для поновлення строку.

Позивачем подана заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка обґрунтована тим, що про постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 та від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17, якими визначено предметну підсудність цієї категорії спорів, позивач не знав, оскільки не був стороною у цих справах. Вперше дізнався про них лише після першої відмови у відкритті провадження за правилами цивільного судочинства, а саме у травні 2019 року. Крім того, позивач був позбавлений можливості сплатити судовий збір раніше і лише після надходження коштів на сплату такого судового збору зміг звернутися до суду із цим позовом. З огляду на це, пропуск строку звернення до суду відбувся з поважних та об`єктивних причин.

Повертаючи адміністративний позов та , суд першої інстанції виходив з того, що підстава подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом , вказана у заяві Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" про поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажною , позовна заява подана позивачем до суду після спливу досить тривалого часу з дня виникнення підстав, що дають право на пред`явлення визначених законом вимог, та будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом не надано.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другої статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 123 згаданого Кодексу якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що загальний строк для звернення до суду з позовом у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби становить один місяць та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом заявленого позивачем адміністративного позову є правомірність стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з її утриманням у закладі вищої освіти у розмірі 199393,16 грн.

Так, наказом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" №2-К від 11 січня 2019 року курсант ОСОБА_1 відрахований із числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України 16 січня 2019 року.

Тобто , з 17 січня 2019 року у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 в сумі 199393,16 грн.

В свою чергу, як свідчать встановлені обставини справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 14 серпня 2019 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17, на яку посилається позивач, вказано, що "у межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу вимог статті 17 КАС України (статті 19 КАС України у редакції від 03 жовтня 2017 року), якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Аналогічний висновок зроблено у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 (провадження № 11-669апп18), в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 461/5577/15-ц (провадження № 14-18цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15 (провадження №11-750апп18) та інших постановах, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів".

Так, у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 (провадження № 11-669апп18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу вимог статті 17 КАС України (статті 19 КАС України у редакції від 03 жовтня 2017 року), якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. А відтак, спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, підсудність цієї категорії спорів визначена Великою Палатою Верховного Суду у грудні 2018 року та підтверджена у березні 2019 року.

Отже, на момент виникнення у позивача права на звернення до суду (17 січня 2019 року - наступний день після виключення курсанта ОСОБА_1 зі списку особового складу інституту) ця категорія спорів вже була підсудна адміністративному суду.

Посилання позивача на необізнаність про прийняття постанов Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 та від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 суд вважає неспроможним, адже вказані постанови Великої Палати Верховного Суду містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є загальнодоступними .

Також, суд першої інстанції вірно вважає, що не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з позовом відсутність грошових коштів на сплату судового збору, оскільки ця причина не є об`єктивно непереборною.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Позовна заява подана позивачем до суду після спливу досить тривалого часу з дня виникнення підстав, а саме майже після спливу 7 місяців , що дають право на пред`явлення визначених законом вимог, та будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом не надано.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк звернення позивача з даним позовом був пропущений позивачем без поважних причин , тому правомірно відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду .

Також, що стосується посилань позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України, які встановлюють шестимісячний строк звернення до суду, то суд апеляційної інстанції зазначає, що спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорі підлягають застосуванню приписи ч. 5 ст. 122 КАС України.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 30.09.2019 р . по справі №340/685/19, , яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо правомірності повернення позову на підставі пункту 1 частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства .

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Доводи позивача не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року по справі № 440/3092/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 02.12.2019 року