Справа № 521/13901/19
Суддя: Леонов О. С.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/521/347/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

при секретарі Шабалдак О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

Представник ОСОБА_1 адвокат Піскун О.В. в межах встановленого ст. 122 КАС України строку звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне.

В.о. заступника начальника митниці - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Янченко С.В. за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил, розпочатої 09.02.2019 року, за ознаками вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 650 087, 94 грн.

ОСОБА_1 вважає себе не винним у вчинення зазначеного адміністративного правопорушення оскільки, він не є особою, що ввезла транспортний засіб на територію України та не є особою відповідальною за дотримання митного режиму тимчасового ввезення.

Також, представником позивача було зазначено, що ОСОБА_1 не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи та про те що його було притягнуто до адміністративної відповідальності він дізнався з листа Одеської митниці ДФС який ним фактично було отримано 18.08.2019 року. Так з 03.08.2019 року ОСОБА_1 перебував у справах в іншій області України, а в подальшому за кордоном, а 18.09.2019 року він повернувся до м. Одеси, в цей же день він дізнався, що 05.08.2019 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 громадянка ОСОБА_2 отримала лист з Одеської митниці ДФС адресований ОСОБА_1 про що йому не повідомила у зв`язку з тим, що в неї не було з ним зв`язку.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява (вхід.№53328 від 25.11.2019 року), в якій просить суд розглянути вказану справу за відсутності позивача та його представника, додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся відповідно до вимог КАС України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими поштові повідомлення про вручення поштового відправлення, відзив на позов до суду не надав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.08.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.09.2019 року відкрито провадження по справі.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду судом встановлено, що 08.02.2019 року о 22 год. 10 хв. в зону митного контролю ВМО № 3 м/п «Чорноморський» Одеської митниці ДФС прибув автомобіль марки «NISSAN JUKE», д/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2012 року виготовлення, країна реєстрації - Грузія, під керуванням громадянина України ОСОБА_1 .

В ході перевірки легкового автомобіля «NISSAN JUKE», д/н НОМЕР_1 , кузов № 7 НОМЕР_3 , 2012 року виготовлення, країна реєстрації - Грузія згідно з інформацією бази даних ЄАІС ДФС встановлено, що вказаний автомобіль був ввезений на митну територію України 03.10.2018 року о 13 год. 12 хв. через митний пост «Чорноморський», Одеської митниці ДФС в митному режимі «тимчасове ввезення» громадянкою ОСОБА_3 .

Виносячи постанову в справі про порушення митних правил № 0413/50000/19 від 25 липня 2019 року заступник начальника митниці - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Янченко С.В. виходив з того, що хоч автомобіль і був ввезений громадянкою ОСОБА_3 , однак ОСОБА_1 неправомірно користувався транспортним засобом, стосовного якого було надано такі пільги, у зв`язку з чим суб`єкт владних повноважень дійшов висновку, що особою вчинено порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Щодо, твердження позивача, що Одеською митницею ДФС було порушено права позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою (особисто або через представника) під час розгляду справи у органі доходів і зборів, що унеможливило здійснення позивачем права на захист (ст. 498 Митного кодексу України), суд зазначає наступне.

У постанові Одеської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №0413/50000/19 зазначено, що справу розглянуто без присутності ОСОБА_1 в порядку передбаченому ст. 526 МК України, який про дату, час та місце розгляду справи своєчасно належним чином повідомлений.

Також, матеріалах справи наявні пояснення. Отримані представником позивача від громадянки ОСОБА_2 , в яких вказано, на той факт, що вона 05.08.2019 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , отримала лист з Одеської митниці ДФС адресований Мампорія Б.О., у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 перебував у справах в іншій області України, а в подальшому закордоном, можливості повідомити, про надходження листа у зв`язку з відсутністю зв`язку з ОСОБА_1 у неї не було, зазначений лист вона не відкривала.

18.09.2019 року після повернення ОСОБА_1 до м. Одеси, нею було передано вказаний лист відповідному адресату (а.с.34).

Відомості в матеріалах справи, щодо скасування або підтвердження наведеної вище інформації відсутні, у зв`язку з тим не являється можливим встановити чи мало місце порушення, на яке посилається представник позивача, передбачене ст. 498 Митного кодексу України.

До того ж, у прохальній частині позовної заяви, представник позивача просить визнати протиправною та скасувати саме постанову у справі про порушення митних правил, відповідно до ч. 2 ст. 9 Кас України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 10 Кодексу про адміністративне правопорушення України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Також у ст. 485 МК України, передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Суд погоджується з правовою позицією сторони позивача, що об`єктивною стороною вказаного правопорушення є дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів в цілях, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів. Склад вказаного порушення обумовлює наявність особливої мети - ухилення від сплати митних платежів та вини у формі прямого умислу.

Як встановлює ст. 4 ч.1 п.39 МК України, платник податків - особа, на яку відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладено обов`язок зі сплати митних платежів. При цьому податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті (ст.30 ПК України).

Згідно ст. 293 МК України особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Пунктом 3 частини 2ст. 293 МК України вказаний обов`язок, у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - покладений на особу, відповідальну за дотримання митного режиму. Аналогічні положення щодо сплати суми податкового зобов`язання та пені відповідно до Податкового кодексу України особою, відповідальною за дотримання режиму тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами передбачені частиною 2 ст. 105 МК України.

За змістом ст. 485 МК України, склад вказаного порушення обумовлює наявність особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру. Наявність такої мети можливе лише в діях особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, яка є декларантом та платником вказаних митних платежів та якій надано пільги з їх сплати.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не є декларантом відповідного транспортного засобу та особою, відповідальною за дотримання режиму тимчасового ввезення, а також не є платником митних платежів при його ввезенні на територію України на вказаних умовах, в діях особи не може бути мети ухилення від сплати митних платежів та складу відповідного правопорушення.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 105 МК України передбачено, що у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, В до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

На підставі Закону України «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення», Україна приєдналась до Конвенції про тимчасове ввезення та Додатків A, B.1-B.9, C, D та E до неї, прийнятих 26 червня 1990 року у місті Стамбулі.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України (частина 3 статті 1 МК України). Аналогічні положення передбачені ст. 19 ч.2 Закону України «Про міжнародні договори України».

Згідно ст. 380 ч.4 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Однак, вказане положення не відповідає ст. 7 Додатку С Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), де зазначено, що транспортні засоби приватного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення. Кожна договірна сторона (країна - учасниця Конвенції, якою є і Україна) може дозволити таке використання особою, яка постійно проживає на її території, зокрема, якщо вона використовує транспортний засіб від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Як встановлює ст. 3 ч.4 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Згідно ст. 529 ч.1 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі ст. 530 ч.6 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

Як чітко зобов`язує ст. 77 ч.2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідні посилання сторони відповідача щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачаються суду доведеними та викликають обґрунтований сумнів.

Відповідно до ст. 531 ч.1 п.1 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Таким чином, позивач не є суб`єктом порушення митних правил, за яке передбачена відповідальність згідно ст. 485 Митного кодексу України.

Ураховуючи викладене, суд вбачає обґрунтованим задовольнити вимоги позивача та скасувати оскаржувану постанову у зв`язку з відсутністю в діях позивача порушень митних правил.

Керуючись ст. ст. 380, 467, 485, 529-531, 533 Митного кодексу України, ст.ст.72-77, 79, 241-246, 250, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Одеської митниці Державної фіскальної служби України (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21-А, ) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, - задовольнити.

Постанову в.о. заступника начальника митниці - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Янченко С.В. від 25.07.2019 року в справі про порушення митних правил № 0413/50000/19, про притягнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 650087, 94 грн - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.С. Леонов

25.11.19