Справа № 540/2387/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/2387/19

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Пекний А.С., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправними дії відповідача з самовільного виправлення й використання самовільно виправлених форм розпорядчих документів та зобов`язати відповідача утриматись від використання самовільно виправлених форм розпорядчих документів.

У зв`язку із зверненням до суду з адміністративним позовом, який не відповідає вимогам процесуального законодавства, ухвалою суду від 15.11.2019р. вказаний позов було залишено без руху з надання позивачу строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Зокрема, в ухвалі від 15.11.2019р. зазначено наступне: "Вивчивши вимоги позивача, судом встановлено, що вони не є конкретизованими. Так, позивач просить визнати протиправними дії відповідача з самовільного виправлення й використання самовільно виправлених форм розпорядчих документів, але при цьому не зазначає використання яких саме документів призвели до протиправності дій. Зі змісту позовних вимог незрозумілим є використання яких саме документів на думку позивача є протиправним та від використання яких документів відповідач має утриматись.

Вирішуючи питання щодо протиправності дій відповідача з використання тих чи інших розпорядчих документів, суду слід дослідити та встановити факт порушення прав позивача у наслідок самовільного виправлення розпорядчих документів та використання таких документів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Однак, враховуючи, що позивач не зазначає у вимогах які саме документи є самовільно виправленими та використання яких документів позивач вважає протиправними, суд позбавлений такої можливості.

При цьому, слід зауважити, що пунктом 9 частини 5 статті 160 КАС України встановлена одна з вимог до позовної заяви, а саме у позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

У порушення вказаної норми позивачем не зазначено у позові обґрунтування порушень прав, свобод, інтересів позивача оскарженими діями суб`єкта владних повноважень.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заяви №17160/06 та №35548/06; п. 33).

Суд також враховує вже зазначену позицію Європейського суду з прав людини у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", згідно з якою саме "небезпідставність" доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду. У п. 30- 32 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" (заява №49069/11) Суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (див. рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), п. 36, Series A №18). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання в реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним, та скаржиться на те, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції йому не було надано жодних можливостей подати до суду скаргу (див. серед іншого (inter alia), рішення у справах "Рош проти Сполученого Королівства" (Roche v. the United Kingdom), заява №32555/96, п. 117, та "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (Salontaji-Drobnjak v. Serbia), заява №36500/05, п. 132). Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A №93).

Враховуючи вищевикладене, позивачу слід викласти позовні вимоги у відповідності до положень ст.160 КАС України, обґрунтувавши порушення прав, свобод, інтересів оскарженими діями відповідача та зазначивши, які саме документи є самовільно виправленими та використання яких документів позивач вважає протиправними" .

Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху направлена на адресу позивача та отримана останнім 25.11.2019р., що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням №581.

04 грудня 2019 року позивачем подано до суду клопотання про усунення недоліків.

Вивчивши вказане клопотання, суд дійшов до наступного.

Зі змісту хвали від 15.11.2019р. убачається, що підставою залишення позову без руху стала її невідповідність до норм Кодексу адміністративного судочинства. Так, позивач просить визнати протиправними дії відповідача з самовільного виправлення й використання самовільно виправлених форм розпорядчих документів та зобов`язати відповідача утриматись від використання самовільно виправлених форм розпорядчих документів. Разом з тим, позивач не зазначає використання яких саме документів призвели до протиправності дій та використання яких саме документів на думку позивача є протиправним; від використання яких документів відповідач має утриматись.

Вирішуючи питання щодо протиправності дій відповідача з використання тих чи інших розпорядчих документів, суду слід дослідити та встановити факт порушення прав позивача у наслідок самовільного виправлення розпорядчих документів та використання таких документів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Однак, враховуючи, що позивач не зазначає у вимогах, які саме документи є самовільно виправленими та використання яких документів позивач вважає протиправними, суд позбавлений такої можливості.

Зі змісту клопотання про усунення недоліків убачається, що позивач посилається на складання відповідачем акту інспекційного відвідування №ХС4545/327/АВ, акту відмови від підпису №ХС4545/327/АВ/П-ВП та постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №ХС4545/327/АВ/П/ТД-ФС, форми яких не затверджені Мінсоцполітики та не опубліковані на офіційному веб-сайті Держпраці. Використання вказаних документів позивач вважає протиправним. Разом з тим, позивач не вказує на порушення своїх прав, жодним чином не обґрунтовує таке порушення та не просить про їх захист. Лише констатує факт використання відповідачем актів та постанови, які, на його думку, є самовільно виправленими. Позивачем не сформульовані відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Слід звернути увагу, що в ухвалі від 15.11.2019р. чітко зазначені недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, а саме: "З огляду на викладене позовна заява відповідно до ст.169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, а саме для подання до суду оформленої належним чином позовної заяви із зазначенням, окрім іншого, змісту позовних вимог, які є обґрунтованими, конкретизованими та відповідають нормам КАС України, обґрунтувавши порушення прав, свобод, інтересів оскарженими діями відповідача та зазначивши, які саме документи є самовільно виправленими та використання яких документів позивач вважає протиправними".

Тобто позивачу слід було надати до суду виправлену редакцію позовної заяви із сформульованими та конкретизованими позовними вимогами відповідно до способів захисту прав, встановлених нормами КАС України у кількості екземплярів для суду та відповідача.

Натомість позивачем надано до суду один екземпляр клопотання про усунення недоліків, яке містить обґрунтування належних форм актів, порядок їх затвердження та оформлення.

Отже, з наведеного убачається, що позивачем не дотримано способу усунення недоліків, встановленого судом в ухвалі від 15.11.2019р., що позбавляє суд можливості прийняття вказаного клопотання в якості усунення недоліків позовної заяви.

Фактично ухвала від 15.11.2019р., якою позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, зазначено спосіб та строк усунення недоліків, не виконана.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, вказаний позов підлягає поверненню позивачу, що не позбавляє останнього права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Отже, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1921,00 грн. підлягає поверненню.

Керуючись ч. 4 ст. 169, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, разом з доданими документами повернути позивачу.

Повернути позивачу сплачений судовий збір у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн., згідно квитанції №94440 від 12.11.2019р.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо ухвалу було постановлено поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя Пекний А.С.