Справа № 824/1279/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/1279/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу ДВС м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чернівецька митниця ДФС, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Другого відділу ДВС м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Другого відділу ДВС м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Горюка В.І. від 03 травня 2019 року про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять від Пенсійного фонду України як пенсійні виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунок № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), відкритий у Філії Чернівецьке обласне управління Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (АТ "Ощадбанк").

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що не погоджується із постановою від 03 травня 2019 року, якою арештовані кошти, що надходять щомісяця з Пенсійного фонду на його пенсійний рахунок, оскільки накладення арешту на його пенсійний рахунок унеможливлює отримання ним будь-яких коштів по пенсії, що порушує його основоположні права.

Ухвалою суду від 22 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено; визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено строк звернення до суду з цим позовом; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву; зобов`язано його надати суду для огляду в судовому засіданні оригінали матеріалів виконавчого провадження ВП №53049361; залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чернівецьку митницю ДФС; встановлено третій особі строк для подання до суду пояснень щодо позову або відзиву; встановлено позивачу строк для направлення третій особі копії позовної заяви з додатками, а докази такого направлення до суду.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що державним виконавцем правомірно накладено арешт на кошти боржника. При цьому зазначає, що банк, в якому арештовано кошти боржника відповідно до статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Вказував, що якщо банком при виконанні оскаржуваної позивачем постанови не було враховано викладене в постанові застереження з приводу неможливості здійснювати арешт коштів, які містяться на рахунках, накладення арешту на які звернення стягнення заборонено законом, то державний виконавець не може відповідати за такі дії іншої юридичної особи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чернівецька митниця ДФС своїм правом на подання пояснень щодо позовної заяви та відзиву не скористалась.

Особи, які беруть участь у цій справі, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

02 грудня 2019 року представником позивача подано заяву, в якій він просив розглянути дану справу у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами за його відсутності.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили.

За таких обставин та враховуючи положення частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для відкладення розгляду справи, передбачених частиною другою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на положення частини дев`ятої статті 205, частини третьої статті 268 та частини четвертої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 березня 2016 року Чернівецькою митницею ДФС порушено справу про порушення митних правил №0353/408028/16 відносно ОСОБА_1

22 липня 2016 року Чернівецькою митницею ДФС прийнято постанову по справі за порушення митних правил №0353/408028/16, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 1457742,90 грн.

15 листопада 2016 року Чернівецька митниця ДФС звернулась до відповідача із листом за №8753/24-70-20-02-17, в якому просила вирішити питання примусового виконання постанови Чернівецької митниці ДФС від 22 липня 2016 року в частині стягнення штрафу з громадянина України ОСОБА_1 в сумі 1457742,90 грн зі сплатою на єдиний казначейський рахунок для сплати штрафу, із зазначенням коду класифікації доходів бюджету - розрахунковий рахунок р/р 5002, МФО 856135 в банк ГУДКСУ в м. Чернівці, , КБК 21081100, код 050.

30 листопада 2016 року державним виконавцем Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за результатами розгляду заяви про примусове виконання постанови №0353/408028/16, виданої 22 липня 2016 року Чернівецькою митницею ДФС, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

03 травня 2019 року державним виконавцем Другого відділу ДВС м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області прийнято постанову про арешт коштів боржника. Даною постановою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку (ах): усі відкриті розрахункові рахунки, які належать боржнику та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1

Листом від 03 травня 2019 року №11713/11 відповідачем повідомлено позивача, Чернівецьку митницю ДФС та перелік адресатів (АБ «Укргазбанк» 320178, ПАТ КБ «Глобус», Лодат «Райфайзен банк», ПАТ «Кредобанк», АТ «Укрексімбанк», АТ «Укрсиббанк», АТ КБ «Приватбанк», АТ «Альфа-Банк», структурний підрозділ центрального апарату АТ «Ощадбанк», АТ «Універсалбанк») про направлення на його адресу для виконання та до відома постанову від 03 травня 2019 року, винесену при примусовому виконанні постанови №0353/408028/16 від 22 липня 2016 року, виданої Чернівецькою митницею ДФС.

Крім того, у листі відповідач просив надати інформацію про залишки коштів, про арешт коштів, про зупинення видаткових операцій на його рахунках.

03 жовтня 2019 року позивачем подано до другого відділу ДВС м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області заяву, в якій він просив скасувати постанову про арешт коштів в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять від Пенсійного фонду України, як пенсія, на рахунок № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), відкритий у відділенні Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк».

Листом від 10 жовтня 2019 року №32184/11 відповідачем надано відповідь на заяву позивача, в якому повідомлено, що в рамках виконавчого провадження №53049361 державним виконавцем не вживалися заходи щодо проведення стягнення із заробітної плати, пенсії, стипендії та інші заходи боржника.

Вказано, що державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника згідно якої накладено арешт на всі розрахункові рахунки, які належать боржнику, крім тих, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Повідомлено, що підстав для задоволення поданої заяви немає.

Разом із цим, проінформовано про рішення, дії чи бездіяльність виконавця посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Крім цього, з наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження, також вбачається, що при примусовому виконанні постанови №0353/408028/16 від 22 липня 2016 року, виданої Чернівецькою митницею ДФС, 23 грудня 2016 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накаледно арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 1457742,90 грн та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише в межах суми боргу.

14 березня 2018 року державним виконавцем при примусовому виконанні постанови №0353/408028/16 від 22 липня 2016 року, виданої Чернівецькою митницею ДФС прийнято постанову про арешт майна боржника на усе нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1603647,87 грн.

02 листопада 2018 року державним виконавцем при примусовому виконанні постанови №0353/408028/16 від 22 липня 2016 року, виданої Чернівецькою митницею ДФС прийнято постанову про розшук майна боржника, згідно якої оголошено у розшук майно боржника ОСОБА_1 ЗАЗ 110557, ДНЗ НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_5 .

23 серпня 2019 року державним виконавцем при примусовому виконанні постанови №0353/408028/16 від 22 липня 2016 року, виданої Чернівецькою митницею ДФС прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 145774,29 грн.

За таких обставин, не погоджуючись із постановою державного виконавця від 03 травня 2019 року про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять від Пенсійного фонду України як пенсійні виплати ОСОБА_1 , на рахунок № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), відкритий у Філії Чернівецьке обласне управління Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (АТ "Ощадбанк"), останній звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Статтею 1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 10 Закону №1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 48 Закону №1404-VІІІ визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Відповідно до частини першої указаної статті звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Частинами першою статті 52 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Відповідно до частини першої та другої статті 56 Закону №1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною п`ятою статті 59 Закону №1404-VІІІ передбачено, що арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до частини першої та третьої статті 68 Закону №1404-VІІІ стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно частини першої статті 70 Закону №1404-VІІІ розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону №1404-VІІІ з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Судом встановлено, що оскаржуваною частково постановою державного виконавця було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку (ах): усі відкриті розрахункові рахунки, які належать боржнику та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Як зазначалось позивачем в обґрунтування позовних вимог, та не заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву, останнім накладено арешт на кошти, які надходять на відкритий у філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» рахунок, на який здійснюється зарахування пенсії, що надходить від Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України15 січня 2015 року за №40/26485 (далі - Положення №28-2) головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Підпунктом 4 пункту 4 Положення №28-2 Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами).

Згідно статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-VI (далі - Закон №1058 -VI) кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Облік надходжень і витрат коштів Пенсійного фонду здійснюють виконавчі органи Пенсійного фонду. Кошти Пенсійного фонду зараховуються на єдиний рахунок Пенсійного фонду і зберігаються на окремих рахунках територіальних органів Пенсійного фонду в уповноваженому банку ( стаття 76 Закону №1058 -VI).

Так, Пенсійний фонд України - це самостійна державна установа, яка має статус державного цільового позабюджетного фонду. Бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених Законом. Кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами справи, що рахунок № НОМЕР_2 7623), відкритий позивачем у Філії Чернівецьке обласне управління Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (АТ "Ощадбанк"), призначений для обліку коштів для фінансування пенсійних виплат, тобто є рахунком із спеціальним режимом використання.

Згідно частини третьої статті 52 Закону №1404-VІІІ не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження не має права накладати арешт на рахунки із спеціальним режимом використання, в тому числі на рахунки призначені для виплати пенсій громадянам.

У зв`язку із цим варто зазначити, що дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника, що призначені для обліку коштів для фінансування пенсійних виплат є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, та відповідно, унеможливлюють своєчасну виплату пенсії позивачу.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №25/рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується ст.. ст.. 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А сам, кожний громадянин має право на соціальний захист. Що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Враховуючи викладене, вирішуючи спір у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про неправомірність накладення арешту на грошові кошти, що надходять від Пенсійного фонду України як пенсійні виплати ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), відкритий у Філії Чернівецьке обласне управління Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (АТ "Ощадбанк").

Перевіряючи оскаржуване в частині рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність його критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що при його прийнятті відповідач діяв не на підставі закону та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень.

Зазначене свідчить про протиправність оскаржуваного в частині рішення, а тому постанова від 03 травня 2019 року про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять від Пенсійного фонду України як пенсійні виплати ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), відкритий у Філії Чернівецьке обласне управління Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (АТ "Ощадбанк"), підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Щодо доводів відповідача, наведених у відзиві в обґрунтування правомірності оскаржуваної в частині постанови, про те, що банк не повідомив виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках, то такі не свідчать про законність оскаржуваної в частині постанови та не спростовують доводів позивача, наведених в обґрунтування позову.

Поряд з цим, варто зазначити, що згідно частини п`ятої статті 18 Закону №1404-VІІІ під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Тобто, державному виконавцю надано безперешкодний доступ до інформації про боржника, в тому числі конфіденційної, що є необхідним для вчинення виконавчих дій.

Відтак, винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів, що знаходяться на рахунках боржника, передує встановленню державним виконавцем факту відношення кожного конкретного рахунку боржника до переліку рахунків із спеціальним режимом, а тому відповідач повинен був з`ясувати ту обставину, що рахунок № НОМЕР_2 7623), відкритий позивачем у Філії Чернівецьке обласне управління Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (АТ "Ощадбанк"), призначений для обліку коштів для фінансування пенсійних виплат, тобто є рахунком із спеціальним режимом використання.

Таким чином, не дотримання банківськими установами вимог щодо повідомлення державного виконавця про призначення рахунку, та відповідно, повернення постанови без виконання, не позбавляло державного виконавця можливості з`ясувати самостійно інформацію про наявність рахунків боржника, а також статус цих рахунків.

Безпідставними є і посилання відповідача у відзиві на неврахування банком застереження, яке міститься у постанові від 03 травня 2019 року, тобто на дії банківської установи, оскільки зазначене також не спростовує неправомірності накладення державним виконавцем арешту на грошові кошти боржника, що знаходяться на рахунку, призначеного для обліку коштів для фінансування пенсійних виплат, тобто рахунку із спеціальним режимом використання.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів обґрунтованість позову, а відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваного в частині рішення.

Відтак, позов підлягає задоволенню повністю.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно квитанції №13 від 25 жовтня 2019 року позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то наявні правові підстави для стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат у виді судового збору в розмірі 768 гривень 40 коп.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого відділу ДВС м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чернівецька митниця ДФС, про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Другого відділу ДВС м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Горюка В.І. від 03 травня 2019 року про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять від Пенсійного фонду України як пенсійні виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунок № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), відкритий у Філії Чернівецьке обласне управління Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (АТ "Ощадбанк").

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Другого відділу ДВС м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана або до Чернівецького окружного адміністративного суду або безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2019 року.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ); відповідач - Другий відділ ДВС м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Руська, 183, 58000); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чернівецька митниця ДФС (м. Чернівці, вул. Руська, 248-М).

Суддя О.П. Лелюк