Справа № 480/2253/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 р.Справа № 480/2253/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник позивача Огнієнко Б.С.

представник відповідача Кошеленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, м. Суми, повний текст складено 16.08.19 року по справі № 480/2253/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 10/54-13, яким їй нараховано транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 22916,66 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначила, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, оскільки відповідачем не враховано технічний стан автомобіля, придбаного позивачем та його фактичну вартість. Вважає, що за основу слід було взяти реальну вартість транспортного засобу позивача, яка встановлена наявними та належними доказами, а не імовірну ціну, яка теоретично могла б бути взята за реальну.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019 року було замінено відповідача у справі - Головне управління ДФС у Сумській області її правонаступником Головним управлінням ДПС у Сумській області.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Land Rover, модель Range Rover, 2016 року випуску, чорного кольору, номерний знак - НОМЕР_1 , номер шасі, кузова, рами - НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 23).

Згідно копії вантажно митної декларації № UA500650/2018/042774 від 10.09.2018, вказаний автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover, 2016 року випуску, ОСОБА_1 задекларовано (електронне декларування) та ввезено на митну територію України. Вартість вказаного автомобіля склала 23000,00 USD, а з урахуванням коригування митної вартості - 955403,79 грн., яка обумовлена наявністю певних пошкоджень, детальний перелік яких міститься у ВМД (а.с. 12, 13).

Головним управлінням ДФС у Сумській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 11.04.2019 № 10/54-13, яким нараховано ОСОБА_1 транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 22916,66 грн. (а.с. 27).

Непогодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що автомобіль позивача є об`єктом оподаткування відповідно до ст. 267 Податкового кодексу України, отже контролюючий орган, при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Законом України № 71-VІІІ від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 Податкового кодексу України викладено у новій редакції та запроваджено транспортний податок.

Так, відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно із положеннями підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Абзацом другим зазначеного підпункту (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

При цьому, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 ПК України).

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (підпункт 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України).

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей їх віднесення до об`єктів оподаткування транспортним податком встановлений Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою 18 лютого 2016 року постановою Кабінету Міністрів України №66 (далі Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів).

Відповідно до пункту 2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 року за №403.

Пунктом 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів передбачено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет на 2018 рік" мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2018 визначена у розмірі 3723,00 грн., відповідно, об`єктом оподаткування у 2018 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких станом на 01.01.2018 становить понад 1396125,00 грн. (375х3723).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального (пункт 14 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів).

Таким чином, зі змісту вищенаведених норм слідує, що об`єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, які відповідають таким критеріям, а саме: 1) з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно); 2) середньоринкова вартість становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; 3) повинен бути зазначений у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку.

Суд зазначає, що обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі.

Із розміщеного на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 (звітного) року вбачається, що автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover, 2016 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 3,0 л входить до зазначеного переліку (а.с. 48). Розрахована для цілей оподаткування, згідно з Методикою визначення середньоринкової вартості автомобілів, середньоринкова вартість легкового автомобіля марки Land Rover, модель Range Rover, 2016 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 3,0 л становить - 1849609, 35 грн. (а.с. 55).

Колегія суддів вважає неналежним доказом у даній справі наявну у матеріалах справи роздруківку з веб-сайту Мінекономрозвитку з вихідними даними: марка Land Rover; модель Range Rover, 3.0, внутрішнього згорання, бензин; рік випуску 2016; вартість нового транспортного засобу 4110243,00 грн.; строк експлуатації транспортного засобу 3 років; коефіцієнт за строком експлуатації 45, відповідно до якої середньоринкова вартість такого транспортного засобу складає 1849609,35 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , об`єм двигуна автомобіля: марки Land Rover, модель Range Rover, 2016 року випуску, складає 2995 см3.

Колегія суддів звертає увагу на те, що можливість заокруглення вихідних даних для обрахунку циліндра двигуна автомобіля для цілей визначення об`єктом оподаткування транспортним податком відповідною методикою не передбачена.

Отже, зроблений відповідачем розрахунок не відповідає вимогам статті 75 КАС України, так як не є належним доказом, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування, а саме не доводить вартості автомобіля позивача, який має інший об`єм двигуна.

Судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що митна декларація не може слугувати належним доказом реальної вартості автомобіля, оскільки даний документ лише підтверджує вчинення договору-купівлі продажу товару за певну ціну в межах іншої країни. При цьому вартість автомобіля може змінюватись при переміщенні його з одного економічного ринку в інший.

При цьому, судова колегія зазначає, що документами, які підтверджують саме фактичну вартість автомобіля марки Range Rover, модель Range Rover, 2016 року випуску є саме наявний у матеріалах справи рахунок-фактура № 69211 від 04.06.2018 року на суму 23000,00 дол.США, а також квитанція, яка підтверджує фактичну сплату вказаної суми позивачем.

Відносно зміни вартості автомобіля при переміщенні його з одного економічного ринку в інший (саме як і відбулося в даному випадку) слід зазначити, що згідно наявної у матеріалах справи митної декларації UA500650/2018/042774 від 10.09.2018 року ціна товару (автомобіля) складає 23000,00 дол. США, а з врахуванням коригування уповноваженим на те органом митної вартості - 955403,79 грн.

Тобто, Одеська митниця ДФС при переміщенні автомобіля позивача з одного економічного ринку в інший встановила та відкоригувала фактичну його вартість до 955403,79 грн.

Отже, надана відповідачем на підтвердження своєї позиції інформація не спросовує доводів позивача щодо неправомірності податкового повідомлення-рішення №10/54-13 від 11.04.2019 року.

Відповідно до ч. 2 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Мінівстрів України № 403 від 10.04.2013 року середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у даному випадку слід було взяти за основу реальну вартість транспортного засобу позивача, яка встановлена наявними та належними доказами.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач на виконання положень частини другої ст. 77 КАС України не довів правомірності спірного податкового повідомлення-рішення, не надав суду належного обгрунтування середньоринкової вартості транспортного засобу позивача для розрахунку податкового зобов`язання у 2018 року, визначив середньоринкову вартість автомобіля позивача у 2018 році, з урахуванням первинної вартості нового авто за даними сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, без врахування певних характеристик автомобіля позивача, а визначена відповідачем ціна транспортного засобу не є ціною ідентичного автомобіля.

Частиною 3 статті 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідач, при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 10/54-13, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином позовні вимоги є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 року по справі № 480/2253/19 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 10/54-13 від 11.04.2019, прийняте ГУ ДФС у Сумській області, яким нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб 18011000 у розмірі 22916,66 грн.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 02.12.2019 року