Справа № 12091/09/1570
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
Колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду, розглянувши справу за апеляційною скаргою прокуратури Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові Бізнес Погляди» до Лиманської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, постановою від 02.12.2019 року задовольнила апеляційну скаргу, скасувала рішення суду першої інстанції та прийняла нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Предметом судового оскарження по даній справі є два податкових повідомлення-рішення від 12.10.2009 року:
Суть даного спору полягає в наступному.
15.06.2007 року позивач за договорами купівлі-продажу придбав три земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення садівництва з наступними кадастровими номерами та площами:
з цільовим призначенням - для будівництва та експлуатації багатофункціонального торгівельно-виставкового-офісного комплексу для обслуговування жителів територіальної громади району.
Предметом спору є правильність визначення позивачем земельного податку за дві вищевказані земельні ділянки площею по 9,263 га. за період 2008 та три місяці 2009 року.
З долучених до справи податкових розрахунків земельного податку за 2008 та 2009 роки вбачається, що позивач здійснював нарахування податку за ці ділянки як за земельні ділянки населених пунктів, яким не встановлено грошову оцінку, заповнивши відповідний Додаток 5 до податкового розрахунку земельного податку, форма якого затверджена Наказом Державної податкової адміністрації України від 02.12.2003 року №582, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.12.2003 року за №1159/8480.
Ставка податку, яку застосував позивач згідно Додатків 5 податкових розрахунків земельного податку за 2008-2009 роки дорівнювала 0,93 грн. за 1 кв.м., та була передбачена чинною на час виникнення спірних відносин частиною 2 ст.7 Закону України «Про плату за землю».
В акті перевірки податковий орган, посилаючись на положення ч.3 ст.7 Закону України «Про плату за землю» зазначив, що розмір земельного податку за вказані земельні ділянки слід розраховувати з вартості цих ділянок, які зазначені у договорах їх купівлі-продажу від 15.06.2007 року та 18.06.2007 року, та визначив суму податку з ставки 1% від загальної вартості вищевказаних чотирьох земельних ділянок, придбаних позивачем за вказаними договорами купівлі-продажу.
В рішенні податкового органу від 09.10.2009 року про розгляд первинної скарги, за наслідком якого були винесені спірні повідомлення-рішення, податковий орган дещо змінив свою оцінку зазначених земельних ділянок, віднісши їх до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку та іншого призначення за межами населених пунктів, оподаткування яких здійснюється на підставі ст.8 Закону України «Про плату за землю» та здійснив розрахунок земельного податку із застосуванням ставки 5% до вартості вищевказаних чотирьох земельних ділянок, придбаних позивачем за вказаними договорами купівлі-продажу, пославшись на частину 2 цієї статті, яка передбачає, що «у разі придбання земельної ділянки на підставі цивільно-правової угоди розмір податку розраховується від суми, що дорівнює грошовій оцінці землі, але в будь-якому разі сума, від якої розраховується розмір податку, не може бути меншою ціни земельної ділянки, що вказана в угоді».
Позивач не висловлює заперечень щодо належності вказаних двох земельних ділянок площею по 9,263 га. до таких, які повинні оподатковуватися за правилами діючої на той час статті 8 Закону України «Про плату за землю», як за землі іншого призначення за межами населених пунктів, але заперечує проти того, що ставка 5% повинна застосуватися до вартості цих ділянок, які зазначені у договорах їх купівлі-продажу від 15.06.2007 року та 18.06.2007 року, зазначаючи, що після зміни цільового призначення цих чотирьох ділянок він отримав державні акти про право власності на дві земельні ділянки площею по 9,263 га з іншим цільовим призначенням, а тому базою для обчислення земельного податку за ці ділянки має бути їх нормативна грошова оцінка.
Скасовуючи рішення попередніх інстанції про задоволення позову та повертаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 11.09.2018 року зазначив, що до спірних правовідносин повинна застосуватися ч.2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» та судам необхідно співставити нормативно грошову оцінку земельних ділянок позивача та ціну земельних ділянок, що вказані в угоді на їх придбання та відповідно перевірити розрахунок земельного податку за 2008 та 2009 роки відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про плату за землю».
Скасовуючи прийняте Одеським окружним адміністративним судом рішення по даній справі від 20.02.2019 року, за результатами нового розгляду, та відмовляючи в задоволені позовних вимог, колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду фактично дослівно відобразила наведений в рішенні податкового органу від 09.10.2009 року «Про розгляд первинної скарги» розрахунок земельного податку із застосуванням ставки 5% до вартості вищевказаних чотирьох земельних ділянок, придбаних позивачем за вказаними договорами купівлі-продажу.
З таким підходом при вирішені даного спору погодитися не можу, оскільки вважаю, що такий підхід неможна було застосувати з огляду на той порядок обчислення та сплати земельного податку, який був чинним на час виникнення спірних відносин.
Так, статтею 14 Закону України «Про плату за землю» було передбачено наступне: «Платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій».
Станом на 2008 та 2009 роки форма декларації з податку на землю буда затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 26.10.2001 року №434 «Про затвердження форм Зведеного розрахунку суми земельного податку, Довідки до уточненого Розрахунку та Порядку їх подання до органу державної податкової служби» в редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 02.12.2003 року №582.
Якщо погодитись з позицією податкового органу, що позивач мав подавати розрахунок суми земельного податку за вищевказані земельні ділянки, як за землі промисловості, транспорту, зв`язку та іншого призначення за межами населених пунктів із застосуванням ставки 5%, то позивач повинен був заповнювати та подавати за такі ділянки Додаток №6.
Даний додаток передбачає зазначення кадастрового номеру кожної окремої земельної ділянки, яка перебуває у власності, її площі, грошової оцінки одиниці площі ріллі по області з урахуванням коефіцієнту індексації та ставки податку у відсотках від грошової оцінки.
Статтею 13 Закону України «Про плату за землю» було передбачено, що «підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки».
Представник податкового органу в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповіді на дане питання надати не зміг.
Також не зміг пояснити представник податкового органу і можливий механізм розрахунку вартості кожної з двох земельних ділянок площею 9,263 га., використовуючи ціну чотирьох земельних ділянок, яка зазначена в договорах купівлі-продажу від 15.06.2007 року та 18.06.2007 року, при тому що площа і ціна цих чотирьох ділянок не є однаковою.
Вважаю, що за таких обставин справи та такого правового регулювання порядку подання податкового розрахунку земельного податку у позивача не було правових та об`єктивних можливості використовувати ціну придбаних ним чотирьох земельних ділянок, яка зазначена в договорах купівлі-продажу від 15.06.2007 року та 18.06.2007 року, при обрахунку в 2008 році та 2009 році земельного податку за дві земельні ділянки площею по 9,263 га..
Однак в постанові П`ятого апеляційного адміністративного від 02.12.2019 року ці обставини залишені без уваги, що на мою думку прямо впливає на правильність вирішення даного спору.
СуддяК.В. Кравченко