Справа № 200/12237/19-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 р. Справа№200/12237/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28 А, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №233 від 27.09.2019 року про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання зарахувати періоди роботи в колгоспі Зоря комунізму (з 28.01.1992 колгосп Зоря, з 13.03.2000 колективне сільськогосподарське підприємництво Зоря) з 1977 по 1980 рік, та з 1983 по 1998 рік, зобов`язання повторно розглянути заяву №233 від 27.08.2019 року про призначення пенсії із врахуванням до стажу періодів роботи в колгоспі Зоря комунізму (з 28.01.1992 колгосп Зоря, з 13.03.2000 колективне сільськогосподарське підприємництво Зоря) з 1977 по 1980 рік, та з 1983 по 1998 рік.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом надання документу про сплату судового збору на загальну суму 768,40 грн. та надання до суду оригінал квитанції про сплату судового збору відповідно до вимог Закону України Про судовий збір.

У встановлений судом строк позивачем усунуті недоліки в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року відкрито провадження по справі за правилами статті 263 КАС України в спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи. Клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без участі позивача задоволено, витребувано копію пенсійної справи позивача.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 19.09.2019 року позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою про призначення пенсії по інвалідності. Відповідачем 27.09.2019 року було винесене рішення про відмову в призначенні пенсії по інвалідності. До страхового стажу не враховано період роботи в колгоспі «Зоря комінузму» з 1977 по 1980 рр. та з 1983 по 1998 рр., оскільки в трудовій книжці позивача є виправлення в даті народження не завірене печаткою, а також в наданих довідках про стаж не вірно вказані прізвище ім`я по-батькові позивача. Позивач вважає вказане рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву, відповідач посилається на те, що рішенням в.о. начальника управління від 27.09.2019 року №223 позивачу відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До загального стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі «Зоря комунізму» (з 28.01.1992 року колгосп «Зоря», з 13.03.2000 року колективне сільськогосподарське підприємництво «Зоря») з 1977 по 1980 рр. та з 1983 по 1998 рр., оскільки згідно титульного аркушу трудової книжки колгоспника №95 від 15.03.1978 року відомості про прізвище, ім`я та по-батькові позивача записано з виправленням ( ОСОБА_2 виправлено на Василівна відповідно до паспорту IV-ЖС №583550), графа, що містить відомості про рік народження позивача також має виправлення (цифри 1962). Крім того, позивачем для підтвердження спірних періодів роботи були надані архівні довідки, в яких містяться розбіжності в по-батькові позивача. Враховуючи зазначене, загальний трудовий стаж позивача складає 09 років 00 місяців 07 днів.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 18 липня 2002 року Оріхівським РВ УМВС України в Запорізькій області, є особою з інвалідністю, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією №601151, що претендує на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с. 11-12,16-17).

Відповідач Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що 19.09.2019 року позивач звернулась до пенсійного органу із заявою Про призначення/перерахунок пенсії №233, відповідно до якої просила призначити їй пенсію.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, до зазначеної заяви позивачем для призначення пенсії управлінню також надані наступні документи: заява про призначення, копія паспорту та ідентифікаційного коду; трудова книжка колгоспника №95 від 15.03.1978р., трудова книжка від 01.11.1979р., трудова книжка НОМЕР_3 від 02.10.2017р.; архівні довідки від 10.05.2017 року №15/О-214-1, №15/О-214-2, №15/О-214-3, виписка з огляду медико-соціальною експертною комісією №601151.

Судом на підставі даних трудової книжки колгоспника позивача №95 від 15.03.1978 року встановлено, що позивач працювала у Колгоспі «Зоря комунізму» з 1977 року по 1980 рік (Кількість відпрацьованих людино-днів за рік: 1977 рік - 159, 1978 рік 291, 1979 239), з 1983 по 2000 рік (Кількість відпрацьованих людино-днів за рік: 1983 рік - 13, 1984 рік 62, 1985 316, 1986 280, 1987 302, 1988 300, 1989 310, 1990 287, 1991 304, 1992 295, 1993 290, 1994 246, 1995 298, 1996 276, 1997 211, 1998 313, 1999 130, 2000 - 87). 13.09.2000 року звільнилась із членів колгоспу «Зоря», у зв`язку із реорганізацією. На титульні сторінці міститься виправлення по-батькові позивача з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », проставлено примітку «Виправленому вірити згідно паспорту IV-ЖС №583550» та проставлено печатку підприємства. (а.с. 18-19)

Згідно архівної довідки від 10.05.2017 року №15/О-214-1, виданої Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району» в книзі обліку стажу і заробітку колгоспників за 1977-1980, 1983-1998 рр. та книгах обліку розрахунків з оплати праці за 1999-2000рр. колгоспу «Зоря комунізму» (з 28 січня 1992 колгосп «Зоря», з 13 березня 2000 колективне сільськогосподарське підприємство «Зоря») с. Юрківка Оріхівського району Запорізької області значиться: 1977-1980, 1983-1998 ОСОБА_4 , 1999-2000 ОСОБА_1 (так в документах) (а.с. 22)

Відповідно до архівної довідки від 10.05.2017 року №15/О-214-2, виданої Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району» в книгах обліку розрахунків з оплати праці колгоспу «Зоря комунізму» (з 28 січня 1992 колгосп «Зоря», з 13 березня 2000 колективне сільськогосподарське підприємство «Зоря») с. Юрківка Оріхівського району Запорізької області значиться: 1977-1980 ОСОБА_4 ., ОСОБА_4 ., 1983 ОСОБА_1 ., 1984-1985 - ОСОБА_5 , 1986 - ОСОБА_5 ., 1987 - ОСОБА_5 , 1988 - ОСОБА_1 ., 1989 - ОСОБА_1 , 1990 ОСОБА_1 ., 1991-1993 ОСОБА_6 , 1994-1996 ОСОБА_1 ., 1997-1998 ОСОБА_1 ., 1999-2000 ОСОБА_1 . Крім того, зазначено заробітну плату за період з 1977-1980, 1983-2000 роки (а.с. 23)

27.09.2019 року Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення №233 про відмову в призначенні пенсії. Рішенням визначено не зараховувати до загального стажу періоди роботи в колгоспі «Зоря комунізму» (з 28.01.1992 року колгосп «Зоря», з 13.03.2000 року колективне сільськогосподарське підприємництво «Зоря») з 1977 по 1980 рр. та з 1983 по 1998 рр., оскільки в трудовій книжці мається виправлення в даті народження не завірене печаткою, також в наданих довідках про стаж не вірно вказані прізвище ім`я по-батькові. Згідно паспортних даних (СВ НОМЕР_4 ) заявниця ОСОБА_1 в довідках значиться ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Враховуючи зазначене, загальний трудовий стаж позивача складає 09 років 00 місяців 07 днів. За таких обставин відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю права на пенсію. (а.с. 28)

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для не врахування відповідачем для призначення пенсії по інвалідності відомостей трудової книжки та довідок, виданих Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі по тексту також - Закон №1058).

Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 30 Закону України № 1058 Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ст. 32 Закону України №1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до п. 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п. 5 Основних Положень).

Згідно із п. 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Позивач надала до суду копію трудової книжки колгоспника №95, відповідно до якої у період з 1977 року по 1980 рік, та з 1983 року по 2000 рік працювала у колгоспі «Зоря Комунізму» (з 28.01.1992 року колгосп «Зоря», з 13.03.2000 року колективне сільськогосподарське підприємництво «Зоря»). Запис належним чином зазначений у трудовій книжці та завірений підписом уповноваженої особи (інспектором відділу кадрів) та печаткою колгоспу «Зоря».

Окрім зазначеного, відповідач у своєму рішенні посилався на виправлення в даті народження без завірення печаткою.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в пункті 1, 2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно до частини 1 статті 7 Закону №1058-V загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за принципом державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За результатами судового розгляду встановлено, що відповідачем не дотримані державні гарантії реалізації позивачем, застрахованою особою, своїх прав, передбачених Законами №1788-ХІІ та №1058-V.

Відповідач, встановивши, що у трудовій книжці колгоспника, виданої на ім`я позивача, відомості про роботу внесені не у відповідності до вимог Інструкції, не надав йому допомоги в одержанні відсутніх документів для призначення пенсії. У разі неможливості одержання таких документів, відповідач мав установити трудовий стаж на підставі показань свідків.

Даний висновок суду ґрунтується на приписах статті 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно Закону №1058-V на розмір пенсії впливає страховий стаж, а тому не включення до страхового стажу позивача спірного періоду призвело до не призначення пенсії позивачу.

Стаття 1 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, у редакції протоколів № 11 та № 14 (04 листопада 1950 року), визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Суханов та Ільченко проти України (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52). Суд зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою (параграф 30). Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31). Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

Доказів, які б свідчили про недостовірність поданих позивачем документів на підтвердження періоду роботи у колгоспі «Зоря комунізму», відповідачем суду не надано, у зв`язку з чим, на думку суду, вищенаведені документи безпідставно не взяті до уваги пенсійним органом для прийняття рішення про зарахування до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи у колгоспі «Зоря комунізму».

Суд не приймає посилання відповідача на те, що запис в трудовій книжці зроблено з порушенням, оскільки працівник не несе відповідальність за невірне оформлення трудової книжки, та такі недоліки не повинні перешкоджати працівнику на зарахування його стажу для призначення пенсії, оскільки відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 «Про трудові книжки колгоспників», яка є чинною на момент спірних правовідносин, відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту і правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З таких обставин не приймаються доводи відповідача про помилкове зазначення по-батькові позивача у наданих архівних довідках

Натомість відомостями трудової книжки підтверджено роботу позивача у спірні періоди в колгоспі «Зоря комунізму».

Враховуючи вищенаведені обставини, періоди роботи позивача в колгоспі «Зоря комунізму» з 1977 по 1980 рр. та з 1983 по 1998 рр. є періодами, які повинні бути зараховані до загального трудового стажу.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд доходить висновку, що у даній справі відповідач, як суб`єкт владних повноважень, приймаючи спірне рішення використав повноваження не з метою, з якою це повноваження надано; не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); без дотриманням принципу рівності перед законом, дискримінаційно; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Наведена правова позиція цілком узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постановах від 07.02.2019 року у справі №699/155/17, від 26.02.2019 року у справі № 497/2223/16-а.

Відповідачем не наведено належного обґрунтування правомірності прийнятого рішення, тому рішення №233 відповідача від 27.09.2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності є неправомірним і підлягає скасуванню.

Прийнявши неправомірне рішення, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Аналізуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позивач при зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по інвалідності надав всі необхідні документи в підтвердження такого права.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Нормами частини першої статті 139 КАС встановлено, що при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28 А, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 27.09.2019 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності на підставі ст. 30 Закону України України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності від 19.09.2019 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 1977 по 1980 рр., та з 1983 по 1998 рр. з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28 А, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) 02 грудня 2019 року. Повний текст судового рішення складено 02 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова