Справа № 826/10198/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Бєлової Л.В., Лічевецького І.О.

за участю секретаря: Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2019 (м. Київ, дата складання тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа Києво-Святошинський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів в частині звільнення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про:

- визнання неправомірними наказів начальника Головного управління Національної поліції в Київській області № 1093 від 25.05.2018 та № 281 о/с від 25.05.2018, про звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції за п. 6 частини першої ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- зобов`язання начальника Головного управління Національної поліції в Київській області поновити ОСОБА_1 на службі в Києво-Святошинському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Київській області,

- зобов`язання начальника Головного управління Національної поліції в Київській області виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за встановленими нормами за час вимушеного прогулу з 29.05.2018 року до дня поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовано незаконністю оскаржуваних наказів, оскільки не досліджено наявність вини позивача у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення. В свою чергу звільнення з посади є крайнім заходом дисциплінарного впливу, на час проведення службового розслідування позивач діючих дисциплінарних стягнень не мав, службові обов`язки виконував добросовісно та сумлінно.

Згідно з відзиву на позовну заяву, у зв`язку з надходженням до відповідача інформації про те, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження, працівниками Київського обласного управління ДВБ НП України та працівниками прокуратури Київської області було затримано позивача внаслідок отримання ним неправомірної вимоги було призначено службове розслідування, за наслідками якого встановлено грубі порушення службової дисципліни, обумовлені використанням позивачем службового транспорту у власних цілях з сторонніми номерними знаками, перебуванні його за межами підрозділу під час чергування у складі СОГ, неналежному та необ`єктивному проведені перевірки інформації, викладеної у зверненні фізичної особи, що призвело до невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2019 вищевказаний адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги позивача залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що вчиненням позивачем грубих порушень службової дисципліни, які полягали у несанкціонованому використанні службового транспорту у власних цілях зі зміненими номерними знаками, перебуванні поза межами підрозділу під час чергування у складі СОГ, неналежному та необ`єктивному проведені перевірки інформації, викладеної у зверненні фізичної особи, що призвело до невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, у своїй сукупності є підставами для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі злужби. Також апелянтом зазначено, що не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою. На думку апелянта, своїми діями ОСОБА_1 дискредитував звання поліцейського, оскільки поняття «дискредитація» перебуває у тісному зв`язку із поняттям «дотримання морально-етичних норм» та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу наголошував, що відповідачем не доведено у належний спосіб фактів використання службового транспорту у власних цілях зі сторонніми номерними знаками, перебування позивача за межами підрозділу під час чергування у складі СОГ, неналежне та не об`єктивне проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_2 . На думку позивача, відповідачем під час здійснення службового розслідування фактично прийнято, як доведений факт те, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення чим порушив презумпцію невинуватості гаранотовану Конмтитуцією України, адже позивач заперечує свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За матеріалами справи ОСОБА_1 у період з 07.08.2009 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 по 29.05.2018 в Національній поліції України, в тому числі з квітня 2016 року обіймав посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

11.05.2018 до Головного управління Національної поліції в Київській області надійшла інформація про те, що працівниками Київського обласного управління ДВБ НП України спільно з працівниками прокуратури Київської області, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000120, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 368 КК України, після отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 частини неправомірної вигоди у розмірі 1 000,00 дол. США, на 21 кілометрі автомобільної дороги Київ-Чоп поблизу магазину «Рибний Світ», що розташований в с. Стоянка, Києво-Святошинського району, Київської області, останніх було затримано. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пересувались на автомобілі марки «ВАЗ-2110» номерний знак НОМЕР_1 , однак даний автомобіль являється службовим, номерний знак якого 0247 (на синьому фоні). Під час вищезазначеної події ОСОБА_1 перебував на добовому чергуванні, з вогнепальною зброєю, у однострої без розпізнавальних знаків працівника поліції. На підставі отриманої інформації наказом начальника ГУНП в Київській області № 1020 від 15.05.2018 призначено службове розслідування.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що 11.05.2018 ОСОБА_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 12.05.2018 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 368 КК України та відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі № 737/22996/18-к застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 128 000,00 грн. В ході службового розслідування встановлено зазначення ОСОБА_1 у рапорті неправдивих даних про те, що громадянка ОСОБА_2 повідомила про відсутність потреби у виїзді до її місця проживання для відібрання письмової заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Тобто встановлено неналежне та необ`єктивне проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні фізичної особи, що призвело до невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Висновком проведеного службового розслідування за фактом затримання окремих працівників Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області від 21.05.2018 встановлено, що оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітан поліції Давиденко О.О. було порушено службову дисципліну, статтю 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, в частині дотримання законодавства, а саме: вимог Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України № 757 від 07.09.2017, вимог пункту 14 розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України № 111 від 16.02.2018, вимог пункту 5 розділу 2 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України № 1377 від 06.11.2015, пункту 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», які виразилися у використанні службового транспорту у власних цілях з сторонніми номерними знаками, перебуванні за межами підрозділу під час чергування у складі СОГ, неналежному та не об`єктивному проведенні перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_2 , що призвело до невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.

У зв`язку з чим, даним висновком запропоновано звільнити ОСОБА_1 зі служби в поліції.

На підставі зазначених висновків службового розслідування, Наказом начальника ГУНП в Київській області № 1093 від 25.05.2018 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за п. 6 частини першої ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Зазначене дисциплінарне стягнення реалізовано згідно із наказом начальника ГУНП в Київській області № 281 о/с від 25.05.2018, яким капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за частиною першою п. 6 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Не погодившись із вищезазначеними наказами, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача не є співрозмірним вчиненому проступку, у зв`язку з чим оспорювані накази є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Щодо встановленого в ході службового розслідування факту використання позивачем службового транспорту у власних цілях з сторонніми номерними знаками, колегія суддів зазначає наступне.

За матеріалами службового розслідування в момент затримання, позивач та ОСОБА_4 пересувалися на автомобілі марки «ВАЗ-2110» номерний знак НОМЕР_1 , однак під час попередньої перевірки встановлено, що вказаний автомобіль - службовий, номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні).

У висновку службового розслідування зазначено, що вказаний факт є порушенням вимог Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України № 757 від 07.09.2017, яким визначено, що водіям, закріпленим за службовим транспортом забороняється використання транспортних засобів для поїздок, не пов`язаних із службовою діяльністю та використанням на службовому транспортному засобі сторонніх номерних знаків.

При цьому, згідно з п. 12 розділу VII Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС № 757 від 07.09.2017 - допущення одного або кількох порушень, допущених водіями, за якими закріплено такі транспортні засоби як використання службового транспортного засобу не за призначенням, у власних цілях або в інтересах сторонніх осіб, допущення порушень законодавства, пов`язаних з використанням на службовому транспортному засобі сторонніх номерних знаків, спеціальних світлових і гучномовних пристроїв, іншого обладнання є підставою для скасування раніше наданих дозволів на позагаражне (позавідомче) зберігання транспортних засобів.

Згідно з поясненнями позивача на момент його затримання використовував службовий транспортний засіб з метою розкриття злочину, а номерний знак на синьому фоні замінив на свій власний з метою не розкриття ні себе, ні «інформатора» на зустріч з яким, за попереднім погодженням у телефонному режимі з безпосереднім керівником ОСОБА_5 , їздив у с. Петропавлівська Борщагівка.

З метою перевірки даних обставин у суді першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_5 , який на той час працював начальником сектору кримінальної поліції Києво-Святошинського ВП ГУПН в Київській області. Свідок ОСОБА_5 підтвердив суду, що ОСОБА_1 дійсно узгодив з ним виїзд з метою зустрічі з «інформатором». ОСОБА_1 поїхав на службовому автомобілі з білими номерами з метою розкриття злочину по «гарячих слідах». Слідчий ОСОБА_6 не їздив з ОСОБА_1 та йому не було відомо про цей виїзд, так як слідчий не є оперативним працівником, не має оперативних джерел, а ОСОБА_1 не має права розкривати свої оперативні джерела. Матеріальна чи моральна шкода діями ОСОБА_1 щодо використання сторонніх номерних знаків нікому не завдана, окрім самого ОСОБА_1 .

При цьому, свідком ОСОБА_5 зазначено, що під час проведення службового розслідування, питання щодо використання ОСОБА_1 сторонніх номерних знаків та використання службового автомобіля в особистих цілях йому не ставились.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 , який працював черговим по Центральному відділенні поліції Києво-Святошинського ВП ГУПН в Київській області зазначив, що ОСОБА_1 повідомив його про необхідність виїзду та, погодив це з безпосереднім керівником ОСОБА_5 , останній телефоном підтвердив цю інформацію; куди і чому необхідний виїзд, не повідомив. Як вказав свідок, таке буває у зв`язку з нестачею кадрів. Щодо використання ОСОБА_1 сторонніх номерних знаків свідок ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_1 заступив в наряд на автомобілі з номерами на синьому фоні. Що було потім, він не знає.

Оскільки ОСОБА_1 на час подій, що стали підставою для його звільнення зі служби в поліції працював оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, то у відповідності до п. 5, 13, 14, 17 ст. 8 «Про оперативно-розшукову діяльність» міг скористатися сторонніми номерними знаками за погодженням з безпосереднім керівником. Документальні підтвердження погодженням позивачем з безпосереднім керівником дозволу на користування сторонніми номерними знаками матеріали справи не містять.

Однак, з матеріалів службого розслідування однозначного висновку про використання позивачем службового автомобіля із сторонніми номерними знаками в особистих цілях, всупереч п. 2 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, зробити неможливо, оскільки окремо зазначені обставини не перевірялися, а висновок про таке використання зроблено лише з посиланням на кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 , в рамках якого його було затримано. Представником апелянта у судовому засіданні суду апеляційної інстанції також не доведено.

Щодо перебування позивача за межами підрозділу під час чергування у складі СОГ, колегія суддів зазначає наступне.

За матеріалами службового розслідування, під час затримання ОСОБА_1 перебував на добовому чергуванні, з вогнепальною зброєю, у однострої без розпізнавальних знаків працівника поліції, чим порушив вимоги пункту 14 розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України № 111 від 16.02.2018 (далі - Інструкція), яким визначено, що працівники, які входять до складу СОГ повинні перебувати в службових кабінетах.

Відповідно до п. 14 розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування під час чергування працівники, які входять до складу СОГ (основної та додаткової), повинні перебувати у службових кабінетах. Якщо службові кабінети розміщені на значній відстані від адмінбудівлі, де розташована чергова служба органу (підрозділу) поліції, - у кімнаті СОГ або в приміщеннях чергової служби.

В той же час, у відповідності до положень Інструкції з організації реагування, зокрема розділу ХІІІ, вбачається, що члени СОГ не постійно мають знаходитись у службових кабінетах, оскільки до їхніх повноважень входить, зокрема, виїзд на виклики за заявами громадян.

Такж, у відповідності до п. 6-7 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України № 575 від 07.07.2017 для ефективного виконання покладених обов`язків, СОГ зобов`язана виїжджати на місце вчинення кримінального правопорушення, що, апріорі, означає перебування членів СОГ за межами службових кабінетів.

Позивач вважає, що він свого підрозділу не покидав, так як перебував в межах території обслуговування відділу поліції. На момент затримання їхав від свого «інформатора», по дорозі отримав по телефону повідомлення про виклик громадянки ОСОБА_8 , куди і направлявся. Слідчого мав забрати по дорозі в Центральному відділі поліції, так як не мав права виїжджати на виклик без слідчого. На виклик не доїхав, так як його затримали працівники прокуратури. Виїзд у с. Петропавлівська Борщагівка був погоджений з безпосереднім керівником ОСОБА_5 та про цей виїзд повідомлено ОСОБА_7 , який 11.05.2018 був черговим по Центральному відділенню поліції Києво-Святошинського ВП ГУ.

Під час службового розслідування свідок ОСОБА_7 надав пояснення, що о 15 год 51 хв СОГ ЦВП Києво-Святошинського ВП, до складу якої входив ОСОБА_1 , була призначена для виїзду та направлена на місце події за викликом громадянки ОСОБА_8 (том 1, а.с. 128). Згідно з наданими поясненнями у суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 показав, що до його повноважень входить прийняття та реєстрація викликів громадян, направлення СОГ на всі виклики. Про необхідність виїзду на виклик громадянки ОСОБА_8 він повідомив ОСОБА_1 по телефону. ОСОБА_1 мав заїхати забрати слідчого, так як не мав права їхати без нього на виклик.

Щодо неналежного та необ`єктивного проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні громадянки ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

У висновку службового розслідування зазначено, що 11.05.2018 до Києво-Святошинського ВП надійшло звернення громадянки ОСОБА_2 про те, що того ж дня, заявниця перерахувала передоплату за придбання мотоциклу в сумі 2 500 грн, однак товар не отримала та гроші їй не повернули. Вказане звернення зареєстровано в ЖЄО Центрального ВП за № 1564/20080, а розгляд доручено оперуповноваженому ВКП Києво-Святошинського ВП капітану поліції Давиденко О.О. Того ж дня ОСОБА_1 підготував рапорт на ім`я начальника Києво-Святошинського ВП полковника поліції Євтушенка В.В. про те, що в телефонній розмові з заявницею вона повідомила, що приїзду поліцейських не потребує, по можливості самостійно звернеться до органів поліції для написання заяви. Однак, повторним телефонним дзвінком 14.05.2018 працівниками ВІОС до ОСОБА_2 встановлено, що працівники поліції 11.05.2018 здійснювали виїзд до місця проживання останньої та відібрали письмову заяву з приводу перерахунку та неповернення грошових коштів невідомим особам у її сина ОСОБА_9 . Вказана заява зареєстрована не була, у відділі поліції відсутня. Вказане, на думку апелянта, свідчить про намагання приховати ОСОБА_1 кримінального правопорушення.

Однак, в матеріали справи не містять доказів, які б могли однозначно підтвердити такі висновки службового розслідування, та, що така перевірка здійснювалася в рамках службового розслідування. Заява ОСОБА_9 , отриманан іншими, окрім позивача, працівниками поліції в матеріалах справи відсутня. Представник відповідача не змаогла надати підтверджень ким та за яких обставин така заява була відібрана, який подальший рух цієї заяви.

До суду першої інстанції відповідачем надано копію Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події в Києво-Святошинському ВП (ЖЄО), де за № 20080/1564 11.05.2018 о 10:02 зареєстроване звернення громадянки ОСОБА_2 .

У відповіді Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області № 10212/109/1008/01-18 від 29.08.2018 на адвокатський запит представника ОСОБА_10 підтверджено факт та підстави звернення громадянки ОСОБА_2 (у додатках заявниця зазначена як ОСОБА_11 ). Згідно наданої відповіді розгляд повідомлення керівництвом Центрального ВП доручено оперуповноваженому СКП капітану поліції Давиденку О.О. та 14.05.2018 передоручено оперуповноваженому СКП Центрального ВП Міхну В.О. Давиденком О.О. 11.05.2018 було підготовлено рапорт на ім`я начальника Києво-Святошинського ВП, копія якого додається. У зазначеному рапорті вказано, що в телефонній розмові за № 098-124-88-87 гр. ОСОБА_2 повідомила, що в даний час приїзду поліцейських не потребує та, по можливості, самостійно звернеться до ОНП для написання заяви по даному факту (том 1, а.с. 173). До відповіді також додано рапорт від 11.05.2018 за підписом ОСОБА_7 , у якому також зазначено, що громадянка ОСОБА_2 приїзду поліцейських не потребує. (том 1, а.с. 177).

Висновком від 18.05.2018 про результати розгляду звернення громадянки ОСОБА_2 (за підписом ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , затверджений ОСОБА_13 ) підтверджується факт звернення громадянки ОСОБА_2 та те, що приїзду поліцейських вона не потребувала. Також зазначено, що «за час перевірки гр. ОСОБА_2 з письмовою заявою по даному факту до ОНП не зверталася. Таким чином підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не має, оскільки матеріали перевірки не містять ознак кримінального правопорушення».

Докази того, що 14.05.2018 у телефонній розмові ОСОБА_2 повідомляла про необхідність виїзду працівників поліції 11.05.2018 та відібрання заяви у висновку 18.05.2018 відсутні, а також відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що працівники поліції 11.05.2018 здійснювали виїзд до місця проживання ОСОБА_2 , що такий виїзд здійснював позивач ОСОБА_1 та що він намагався приховати кримінальне правопорушення, ні матеріали службового розслідування, ні матеріали справи не містять.

При цьому, колегія суддів дослідивши матеріали службового розслідування щодо вищевказаних порушень, вислухавши пояснення сторін, врахувавши доводи апелянта, колегія зазначає, що встановлення вказаних дисциплінарних порушень не підтверджується матеріалами службового розслідування, у ході якого, зокрема не було у повному обсязі проаналізовано коже із вчинених позивачем правопорушень, та не підтверджено факти використання позивачем службового транспорту у власних цілях зі сторонніми номерними знаками; перебування позивача за межами підрозділу під час чергування у складі СОГ; неналежне та не об`єктивне проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_2 , що призвело до невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані матеріали не підтверджують у належний спосіб вину позивача у вчиненні дисциплінарного поступку, що виразилися в порушенні вимог Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, п. 14 розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, п. 5 розділу 2 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень при вчиненні кримінальні правопорушення та інші події, п. 1 статті 15 Закону України «Про звернення громадян».

Крім цього, у випадку доведеності вчинених позивачем порушень належним чином, аналіз таких порушень як окремо, так і у їх сукупності за своїм характером (тяжкістю) та правовими наслідками у вигляді відсутності шкоди є малозначними, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення - надмірним і таким, що застосовано необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення під час обрання виду дисциплінарного стягнення, у зв`язку з чим звільнення позивача не є співрозмірним вчиненому проступку та не відповідає принципу пропорційності.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції на момент звільнення позивача з органів поліції, та час розгляду справи, вирок суду по кримінальній справі № 0000120 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою ст. 368 КК України за підозрою у вчиненні якого був затриманий позивач 11.05.2018, винесений не був.

Колегія суддів зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не може бути пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі КК України. Предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.

Колегія суддів вважає, що встановлені під час службового розслідування порушення не можуть бути окремими підставами для звільнення, оскільки є не достатніми для застуванню крайнього заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

У відповідності до ст. 308 КАС України колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 03.07.2019, та не можуть бути підставою для його скасування.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03.12.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:Л.В. Бєлова

І.О. Лічевецький