Справа № 500/2118/19
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2118/19

28 листопада 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Канюка Н.В.

представника відповідачів Дядишин Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бережанського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Бережанського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправною відмову Бережанського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області у вклеюванні фотокартки в паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ;

зобов`язати Бережанський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області вклеїти фотокартку до наявного паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 у формі книжечки у зв`язку з досягненням віку 25 років відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 26.03.2019 року звернувся із заявою до Бережанського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області з приводу вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України у зв`язку із досягненням 25-річного віку. Однак відповідач листом від 06.07.2019 року повідомив про відсутність правових підстав для вклеювання фото, оскільки пропущено встановлений строк звернення.

На думку позивача, відмова у вклеюванні фотокартки зумовлює примус до обміну паспорта громадянина України у формі книжечки на паспорт у формі картки з безконтактним електронним носієм, що є грубим порушенням принципу поваги до приватного життя суб`єкта персональних даних, шляхом електронної обробки таких даних у процесі оформлення ID-паспорту за відсутності згоди, що, власне, і слугувало підставою для звернення до суду з даними позовом, в якому також посилається на правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 року у зразковій справі №806/3265/17.

Ухвалою суду від 25.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, 16.10.2019 року Бережанським районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.24-33), в якому позовні вимоги не визнав. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав, що 03.10.2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №795 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302", якою викладено в новій редакції пп.6 п.6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, а саме: обмін паспорта здійснюється, якщо особа досягла 25-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток. Однак, позивач після досягнення 25 років пропустив місячний строк, звернувшись з заявою щодо вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України зі спливом понад 6 років після досягнення відповідного віку, через що законодавством передбачено лише його обмін. Відтак, вважає, позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На адресу суду 21.11.2019 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою суду від 28.11.2019 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 КАС України, залучено до участі у справі Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області як співвідповідача.

В судовому засіданні представник відповідачів позовні вимоги не визнав, з підстав наведених у відзиві (а.с.24-33), просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. При цьому зауважив, що дана справа не відповідає ознакам типової справи щодо справи №806/3265/17, оскільки позивачу відмовлено у вклеюванні до паспорта громадянина Україна у формі книжечки фотокартки, а не у видачі такого, а обставини спірних правовідносин щодо вклеювання фотокартки у паспорт не стосувались ненадання особою згоди на обробку персональних даних.

Представник відповідачів додатково, вказала, що позивачем не надано особисто жодних фотокарток, які він має бажання вклеїти у паспорт - книжечку, а відповідно задовольнити фізично його спірну заяву від 26.03.2019 року не можливо.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідачів, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що 26.03.2019 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся з заявою до Бережанського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області з приводу вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України у зв`язку із досягненням 25-річного віку. Також у цій заяві позивач вказав, що з виготовленням паспорта у вигляді ID-картки не згоден з релігійних та особистих причин (а.с.34).

За наслідками розгляду заяви листом від 23.04.2019 року №6111-347/6111.1-19 Бережанський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області повідомив, що постановою Кабінет Міністрів України від 03.10.2018 року №795 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302, відповідно до яких з 05.10.2018 року обмін паспорта здійснюється, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звернувся пізніше як через місяць після досягнення ним 25-річного віку та з врахуванням пп.6 п.6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015 року, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №795 від 03.10.2018 року, то відсутні правові підстави для вклеювання до паспорта громадянина України фото у зв`язку з досягненням ним 25-річного віку (а.с.11-12).

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача і винесеного на підставі них спірного рішення на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ст.5 Закону України "Про громадянство України", документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" до документу, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, та що посвідчує особу і підтверджує громадянство України відноситься, зокрема, паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст.14 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.21 цього Закону, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 3, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII передбачено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25 - і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 (далі - Порядок №302).

При цьому, п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 установлено, що паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія (тобто у формі паспортної книжечки), оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 01 листопада 2016 року, є чинним протягом строку, на який його було видано.

Відповідно до пп.6 п.6 Порядку №302, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року №795, обмін паспорта здійснюється у разі, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток.

Отже, за чинним законодавством, громадянин України, який має паспорт у формі паспортної книжечки, зобов`язаний протягом місяця після досягнення, зокрема, 25-річного віку звернутись до уповноважених державних органів із заявою про вклеювання до паспорту фотокартки.

З матеріалів справи видно, та не заперечується сторонами по справі, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 25 років 13.07.2012 року, однак з вимогою вклеїти фотокартку у зв`язку з досягненням 25-річного віку він звернувся лише 26.03.2019 року, через 6 років, тобто з порушенням місячного строку, визначеного Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII.

Відтак, у позивача відсутнє право на вклеювання фотокартки у вже існуючий паспорт у формі книжечки, оскільки він є недійсним, та у відповідності до пп.6 п. 6 Постанови №302 підлягає обміну.

Безпідставним у спірних правовідносинах є і посилання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 року у зразковій адміністративній справі №806/3265/17, оскільки Великою Палатою Верховного Суду були визначені наступні ознаки типової справи, за наявності яких адміністративна справа відноситься до вказаної зразкової справи, а саме: а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ; б) відповідач - територіальні органи ДМС України; в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.09.1992 року №2503-ХІІ.

Так, у розглядуваній адміністративній справі, спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою відповідача за заявою позивача вклеїти до його паспорта фотокартку після досягнення 25-річного віку, а не у зв`язку з відмовою видачі йому паспорта у формі книжечки.

Крім цього, відмова відповідача у вклеєні до паспорта (паспортної книжечки) позивача фотокартки після досягнення ним 25-річного віку була зумовлена тим, що такий паспорт позивача вважається недійсним у зв`язку із неподання відповідної заяви протягом місяця після досягнення позивачем 25 років, що обґрунтовувалась лише дотриманням абз.2 п.8, п.18 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.09.1992 року №2503-ХІІ та пп.6 п.6 Порядку №303, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року №795.

У своїй заяві від 26.03.2019 року щодо вклеювання фотокартки в паспорт позивач не покликався на ненадання згоди на обробку персональних даних.

Таким чином, враховуючи, що позивачу не було відмовлено у видачі паспорта громадянина Україна у формі книжечки, а було відмовлено у вклеюванні до паспорта у формі книжечки фотокартки, а обставини правовідносин щодо вклеювання фотокартки у паспорт не стосувались релігійних переконань позивача (заявника), тому обставини спірних правовідносин зумовлюють неможливість застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постанові від 19.09.2018 року у справі № 806/3265/17.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатніх доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, про що описано вище.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи та оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України, суд приходить до висновку про правомірність відмови Бережанського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області у вклеюванні фотокартки в паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ, та визнає її такою, що прийнята відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Керуючись ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Бережанського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.