Справа № 191/954/19(2-а/191/12/19)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 191/954/19(2-а/191/12/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 9 квітня 2019 року у справі № 191/954/19 (2-а/191/12/19) (суддя І інстанції - Твердохліб А.В.)

за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Нечай Костянтина Івановича про визнання протиправною та скасування постанови,

третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 245312 від 24 лютого 2019 року складену відповідачем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 9 квітня 2019 року позов задоволений.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Департамент патрульної поліції України Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

В обґрунтування скарги, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, вказує, що достатнім доказом правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є відповідні пояснення поліцейського, який виніс таку постанову та свідчення інших працівників підрозділу Національної поліції, які знаходились в одному екіпажі з останнім. Зазначає про достатність таких доказів, оскільки позивачем не надано доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

24 лютого 2019 року інспектором роти № 4 батальйону №1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Нечай Костянтином Івановичем винесено постанову серії АР № 245312 відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП за те, що керуючи транспортним керуючи легковим автомобілем Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 в с. Слобожанське, вул. Бабенка, 25 порушив вимогу знаку 5.16 (рух по полосам), чим порушив р. 33 Правил дорожнього руху України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 4)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та відсутній склад адміністративного правопорушення.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

За приписами п.п. «г» п. 8.4 Правил дорожнього руху наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу, відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, судова колегія зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано суду жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо), що також підтверджує суд першої інстанції у своєму рішенні.

ВИСНОВКИ СУДУ

Отже, оскільки доказів вини позивача у правопорушенні, відповідно до ст. 77 КАС України, відповідачем не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що у свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів зауважує, що саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги, що оскільки позивачем не надано доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, тому достатнім доказом є відповідні пояснення поліцейського, який виніс таку постанову та свідчення інших працівників підрозділу Національної поліції, які знаходились в одному екіпажі з останнім, суд апеляційної інстанції зазначає, що обов`язок доказування у даній справі покладено саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень в силу статті 77 КАС України.

Судова колегія звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання.

З огляду на це, відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до вимог та норм матеріального і процесуального права, відтак підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 286, 242, 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 9 квітня 2019 року у справі № 191/954/19(2-а/191/12/19) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко