Справа № 802/1089/18-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 листопада 2019 р. Справа № 802/1089/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бабія М.С.

представника позивача: Павенського Б.В.

представника відповідача: Мичківського І.П.

3-ої особи: Петрова Ю.В.

представника 3-ої особи: Катрича П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що звернулась до Калинівської міської ради Вінницької області із заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,08 га та отримала відповідь, що у зв`язку із відсутністю необхідної кількості голосів депутатського корпусу рішення по її зверненню прийнято не було. Проте, рішенням Калинівської міської ради Вінницької області 23 сесії 7 скликання № 142 від 20.07.2017 року дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цієї ж земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га по АДРЕСА_3 для ведення особистого селянського господарства надано ОСОБА_2 .

Вважаючи, що рішення Калинівської міської ради Вінницької області 23 сесії 7 скликання № 142 від 20.07.2017 року порушує її право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.05.2019 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 802/1089/18-а за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення та призначено підготовче засідання у справі. Даною ухвалою витребувано у Калинівської міської ради належним чином завірені копії документів, які стали підставою для прийняття рішення № 142 від 20 липня 2017 року 23 сесії 7 скликання Калинівської міської ради, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га, що знаходиться в АДРЕСА_3 для ведення особистого селянського господарства у власність гр. ОСОБА_2 , що проживає в АДРЕСА_2 .

На виконання вимог ухвали суду від 22.05.2019 року Калинівською міською радою надано належним чином завірені копії документів, які стали підставою для прийняття рішення № 142 від 20 липня 2017 року 23 сесії 7 скликання Калинівської міської ради, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га, що знаходиться АДРЕСА_3 для ведення особистого селянського господарства у власність гр. ОСОБА_2 , що проживає в АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 18.06.2019 року клопотання представника позивачки про витребування доказів у справі задоволено частково. Витребувано у Калинівської міської ради належним чином завірену копію рішення № 142 23 сесії 7 скликання Калинівської міської ради, яким надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 та належним чином завірений витяг з Протоколу 23 сесії 7-го скликання Калинівської міської ради, в частині розгляду питання про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3, а також всі належним чином завірені копії документів, які досліджувалися під час прийняття оскаржуваного рішення. В іншій частині клопотання відмовлено.

На виконання вимог ухвали суду від 18.06.2019 року Калинівською міською радою надано належним чином завірену копію рішення № 142 23 сесії 7-го скликання Калинівської міської ради "Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення у власність та в оренду земельних ділянок", належним чином завірену копію протоколу засідання 23 сесії 7-го скликання Калинівської міської ради, в частині розгляду питання про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, належним чином завірену копію результатів поіменного голосування по питанню регулювання земельних відносин з надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, протокол засідання постійної комісії з питань благоустрою, житлово-комунального господарства, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища Калинівської міської ради від 18.07.2017 року.

Ухвалою суду від 16.07.2019 року у задоволенні клопотання представника позивачки про витребування доказів відмовлено. Витребувано у Калинівської міської ради матеріали відеофіксації 23 сесії 7-го скликання Калинівської міської ради, в частині, що стосується розгляду питання про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3.

На виконання вимог ухвали суду від 16.07.2019 року Калинівською міською радою надано компакт-диск з фрагментом відеозапису 23 сесії 7-го скликання Калинівської міської ради, в частині, що стосується розгляду питання про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

Ухвалою суду від 29.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 12.11.2019 року у задоволенні клопотання представника позивачки про конфлікт інтересів та неможливість участі представника у справі - відмовлено.

У судовому засідання представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, з огляду на наступне. За договором купівлі-продажу від 01.02.2017 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельні ділянці площею 0,1000 га кадастровий номер № :01:067:0075, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який перереєстрований на ОСОБА_3 відображено план-схему земельної ділянки на якій розташовані будинок і господарські споруди, окремо виділено "город" та його площу. Зазначив, що дана земельна ділянка знаходиться у комунальній власності, оскільки рішення про її приватизацію не приймалося.

З метою отримання у власність даної земельної ділянки, позивачка звернулась до Калинівської міської ради Вінницької області із заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,08 га та отримала відповідь, що у зв`язку із відсутністю необхідної кількості голосів депутатського корпусу рішення по її зверненню прийнято не було. Крім того, вказав, що ОСОБА_1 було запрошено на засідання комісії виконавчого комітету Калинівської міської ради, на якій останній було запропоновано розділити земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , порівну між нею та ОСОБА_2 по 0,05 га кожному. Позивачка відмовилася від такої пропозиції, оскільки вважала, що має право на всю земельну ділянку.

Рішенням Калинівської міської ради Вінницької області 23 сесії 7 скликання № 142 від 20.07.2017 року дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цієї ж земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га по АДРЕСА_3 для ведення особистого селянського господарства надано ОСОБА_2 .

Представник позивачки зауважив, що Калинівська міська рада не мала права надавати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою ОСОБА_2 , оскільки вона не є розпорядником земель та при прийнятті оскаржуваного рішення не з`ясувала всіх обставин справи. Тому, вважаючи, що даним рішенням Калинівської міської ради порушено права позивачки, просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідач заперечував щодо заявленого позову та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на такі обставини. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було запрошено на засідання комісії виконавчого комітету Калинівської міської ради, на якому було запропоновано розділити спірну земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , порівну між ними. ОСОБА_1 відмовилася від такої пропозиції, оскільки вважала, що має право на всю земельну ділянку. ОСОБА_2 погодився на надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га по АДРЕСА_1 . Тому, рішенням Калинівської міської ради Вінницької області 23 сесії 7 скликання № 142 від 20.07.2017 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га по АДРЕСА_3 для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, зазначив, що прийнятті оскаржуваного рішення, Калинівська міська рада орієнтувалася на рішення Калинівської міської ради 4 сесії 5 скликання від 27.10.2006 року, яким ОСОБА_2 надано безоплатно у власність земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

З урахуванням викладеного вважає, що Калинівська міська рада при прийнятті оскаржуваного рішення діяла у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник третьої особи у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Свою позицію обґрунтував тим, що відповідно до рішення Калинівської міської ради 4 сесії 5 скликання від 27.10.2006 року ОСОБА_2 надано безоплатно у власність земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . В подальшому рішенням Калинівської міської ради від 16.05.2018 року № 85 в рішення від 27.10.2006 року було внесено зміни щодо розміру земельної ділянки та змінено площу з 0,10 га на 0,05 га. Рішенням виконкому Калинівської міської ради № 276 від 27.09.2013 року було виведено житловий будинок ОСОБА_2 із земельною ділянкою 0,0875 га в окремий об`єкт власності та присвоєно йому нову адресу - АДРЕСА_2. Відповідно до рішення виконкому Калинівської міської ради № 199 від 20.06.2018 року було змінено адресу земельної ділянки наданої у власність ОСОБА_2 з "АДРЕСА_2" на "АДРЕСА_2".

З огляду на вкладене вказав, що права позивачки в даному випадку, рішенням 23 сесії 7 скликання № 142 від 20.07.2017 року не порушуються.

Крім того, судом у якості свідків було допитано ОСОБА_4 та ОСОБА_2

ОСОБА_4 , який є депутатом Калинівської міської ради, повідомив суду, що позивачці було відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, оскільки такий дозвіл може бути надано лише на земельну ділянку, яка є сформованою.

Крім того, зазначив, що брав участь у засіданні комісії Калинівської міської ради, на якій було запропоновано розділити земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , порівну між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Позивачка відмовилася від такої пропозиції. ОСОБА_2 , в свою чергу, погодився на пропозицію Калинівської міської ради та подав заяву надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га по АДРЕСА_1 . Відповідним рішенням ради, його заяву було задоволено. Додатково вказав, що Калинівська міська рада діяла при прийнятті оскаржуваного рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Також, у якості свідка судом було допитано ОСОБА_2 , який повідомив суду, що використовує земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 2006 року та сплачує за її використання земельний податок.

Заслухавши представників сторін та пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

30.05.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Калинівської міської ради із заявою у якій просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,05 га для ведення сільського господарства, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Калинівської міської ради Вінницької області 23 сесії 7 скликання № 142 від 20.07.2017 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га по АДРЕСА_3 для ведення особистого селянського господарства.

Вважаючи, рішення Калинівської міської ради Вінницької області 23 сесії 7 скликання № 142 від 20.07.2017 незаконним та таким, що порушує права позивачки, остання звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями частини 3 статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом частин 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність регламентований положеннями статті 118 ЗК України.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 122, 123 ЗК України.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні, до якого додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри (частина 6 статті 118 ЗК України).

У свою чергу, пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Враховуючи положення статей Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Калинівська міська рада мала повноваження щодо вирішення питань регулювання земельних відносин, а саме стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Відтак, суд критично оцінює посилання представника позивачки, що Калинівська міська рада не мала повноважень щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Процедура одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності розпочинається із подання громадянами відповідного клопотання, до якого додаються графічні матеріали; і лише після отримання клопотання разом із необхідними документами таке клопотання розглядається відповідною місцевою адміністрацією чи радою, яка дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у статті 118 Земельного кодексу України, рішення, дію або бездіяльність яких може бути оскаржено до суду.

30.05.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Калинівської міської ради із заявою у якій просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,05 га для ведення сільського господарства, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Пунктом 46 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.12012 року № 1051 визначено, що з метою надання фізичним та юридичним особам актуальної картографічної інформації про об`єкти Державного земельного кадастру згідно з пунктами 162-199 цього Порядку виготовляється викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) за формою згідно з додатком 7.

У відповідності до Додатку 7 до даного Порядку, викопіювання з картографічної основи ДЗК, кадастрової карти (плану), має містити: назву адміністративно-територіальної одиниці, номер кадастрової зони (зон), номер кадастрового кварталу (кварталів), обліковий номер обмеження (обмежень) у використанні земель, назву режимоутворюючого об`єкта (об`єктів), кадастрові номери земельних ділянок, номер викопіювання, дату формування, підпис державного кадастрового реєстратора.

Законом також не заборонено виготовлення громадянами самостійно графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, таке викопіювання можна отримати за допомогою Публічної кадастрової карти.

Разом із тим, із матеріалів справи встановлено, що викопіювання земельної ділянки (план-схема) по АДРЕСА_2, що надана ОСОБА_2 до заяви від 30.05.2017 року накреслена "від руки" самим ОСОБА_2 , що суперечить вимогам норм законодавства. Крім того, з даного викопіювання не можливо встановити бажане місце розташування земельної ділянки, на яку претендував ОСОБА_2 .

При цьому, керуючись частинами 1, 11 та 12 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесію сільської, селищної, міської ради відкриває і веде відповідно сільський, селищний, міський голова, а у випадках, передбачених частиною шостою цієї статті, - секретар ради; сесію районної у місті, районної, обласної ради - голова ради або відповідно заступник голови районної у місті, районної ради чи перший заступник, заступник голови обласної ради. У випадку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, сесію відкриває за дорученням групи депутатів, з ініціативи якої скликана сесія, один з депутатів, що входить до її складу, а веде за рішенням ради - один з депутатів цієї ради.

Сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Згідно частинами 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.02.2017 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та розташований на земельні ділянці площею 0,1000 га кадастровий номер № :01:067:0075, наданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка перебуває у комунальній власності, оскільки рішення про її приватизацію не приймалося.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі № №132/3568/17 встановлено, що в березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Калинівської міської ради Вінницької області з заявою про надання їй дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га, для ведення особистого селянського господарства, що прилягає до купленою нею садиби.

Рішенням Калинівської міської ради Вінницької області № 190 від 21.09.2017 року відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га, для ведення особистого селянського господарства, в зв`язку з відсутністю вільної земеленої ділянки вказаної площі.

Разом із тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було запрошено на засідання комісії виконавчого комітету Калинівської міської ради, на якому було запропоновано розділити земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , порівну між ними. ОСОБА_1 відмовилася від такої пропозиції, оскільки вважала, що має право на всю земельну ділянку. ОСОБА_2 погодився на надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га по АДРЕСА_1 .

Рішенням Калинівської міської ради Вінницької області 23 сесії 7 скликання № 142 від 20.07.2017 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га по АДРЕСА_3 для ведення особистого селянського господарства.

Із протоколу 23 сесії 7 скликання Калинівської міської ради вбачається, що загальна кількість депутатів складає 26 чоловік, присутні на сесії - 25 депутатів.

Відповідно до результатів поіменного голосування по питанню регулювання земельних відносин (про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок) встановлено, що:

- 21 депутат проголосував "За": ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ;

- 6 депутатів були відсутні на сесії: ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 ;

- утрималися, не голосували, були проти - 0 депутатів.

Тобто із наданих доказів судом встановлено, що кількість депутатів присутніх на сесії склала 21 чоловік, що суперечить інформації зазначеній у шапці протоколу 23 сесії 7 скликання Калинівської міської ради.

Крім того, у судовому засіданні було досліджено матеріали відеофісації 23 сесії 7 скликання Калинівської міської ради 20.07.2017 року.

Із наданого суду відеозапису, було встановлено, що голосування відбулося з питання "припинення права постійного користування", а рішення стосовно надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,05 га по АДРЕСА_3 вирішувалося на засіданні постійної комісії Калинівської міської ради. При цьому, під час дослідження в судовому засіданні відеозапису, судом встановлено, що у окремих депутатів були зауваження з приводу надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою. Відтак, суд приходить до висновку, що голосування стосовно надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою не відповідає нормам Закону України "Про місцеве самоврядування".

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що ані протокол 23 сесії 7 скликання Калинівської міської ради, ані аркуші результатів поіменного голосування, ані відеофіксація засідання 23 сесії 7 скликання Калинівської міської ради 20.07.2017 року не дозволяють встановити фактичні результати голосування щодо надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відтак, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності оскаржуваного рішення та факт прийняття його відповідно до норм Закону України "Про місцеве самоврядування".

При цьому, суд не приймає до уваги та не надає правової оцінки доводам сторін про наявність у жодного із них переважного права на отримання даної земельної ділянки у власність, оскільки в межах розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства можуть бути розглянуті рішення (дії, бездіяльність) суб`єкта владних повноважень на предмет їх узгодження з вимогами законодавства, тобто чи вчинені вони в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України. При цьому, суд враховує, що питання передачі земельної ділянки у власність (користування) є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень, в які суд не може втручатися, а тому адміністративним судом не може бути надана оцінка наявності переваг у тієї чи іншої особи.

Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення № 142 23 сесії 7-го скликання Калинівської міської ради, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 громадянину ОСОБА_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Крім того, ухвалою суду від 20.04.2018 року задоволено клопотання позивачки про забезпечення адміністративного позову, заборонено Калинівській міській раді Вінницької області виносити на сесію Калинівської міської ради для затвердження проект землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 , дозвіл на виготовлення якої був наданий Рішенням Калинівської міської ради 23 сесії 7 скликання № 142 від 20.07.2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 20.04.2018 року.

Поряд із цим, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про землеустрій" землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Таким чином, підставою для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, окрім рішення про надання дозволу, може бути договір або судове рішення.

Суд відзначає, що надання дозволу не гарантує особі прийняття відповідним органом рішення про надання земельної ділянки у власність. Дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є лише стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність.

Законний інтерес особи полягає не в отриманні дозволу, а в отриманні земельної ділянки у власність. Відтак, в судовому порядку підлягає захисту саме право на отримання земельної ділянки у власність.

Отже, ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно. Таким чином, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність.

Аналогічного правового висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 31.01.2018 у справі № 814/741/16, постанові від 14.03.2018 у справі № 804/3703/16, постанові від 29.08.2019 у справі № 420/5288/18.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 16 КАС України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 1, 7 статті 139 КАС визначено та зобов`язано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених судових витрат, представником позивачки надано ордер про надання правової допомоги серії ВН № 052378 від 11.04.2018 року, договір про надання правової допомоги та представництва у суді від 05.04.2018 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 30.09.2019 року та 5 квитанцій від 27.03.2019 року форми № 108, завірених печаткою адвоката Павенського Б.В.

Як зазначено вище, документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги можуть бути квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.

Із наданих суду квитанцій від 27.03.2019 року форми № 108, завірених печаткою адвоката Павенського Б.В. неможливо встановити дійсність оплати позивачкою гонорару її представнику, пов`язаного із наданням правової допомоги.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 72 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 142 23 сесії 7-го скликання Калинівської міської ради, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 громадянину ОСОБА_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 .

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.04.2018 року у справі № 802/1089/18-а.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду в сумі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Калинівської міської ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Калинівська міська рада Вінницької області (вул. Нестерчука, 47, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька область, 22400, )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 02.12.2019 року.

Суддя Мультян Марина Бондівна