Справа № 320/5950/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5950/18 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Іванов П.Г.,

від відповідача (апелянта): Гуць М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАБО Україна" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАБО Україна" з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.07.2018 за № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 116291,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані помилковістю та необґрунтованістю висновків контролюючого органу на підставі яких було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись обставини аналогічні викладеним в Акті перевірки та відзиві на позовну заяву просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого зазначає, що з доводами апеляційної скарги категорично не погоджується, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

За наведених у відзиві обставин, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року без змін.

У судовому засіданні учасники справи підтримали доводи та вимоги викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу відповідно.

Разом з цим, у ході апеляційного розгляду даної справи суд, керуючись приписами ст.. 52 КАС України протокольною ухвалою від 28 листопада 2019 року задовольнив клопотання представника відповідача та здійснив заміну первинного відповідача (апелянта) по справі - ГУ ДФС у Київській області () його правонаступником ГУ ДПС у Київській області ().

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи у період з 25.05.2018 по 08.06.2018 працівниками ГУ ДФС у Київській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "МЕТАБО Україна" з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018.

За результатами проведення такої перевірки складено акт від 22.06.2018 №513/10-36-14-01/35195449 (далі - Акт перевірки), згідно висновків якого втсновлено наступні порушення ТОВ "МЕТАБО Україна" вимог податкового законодавства:

- п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, що призвело до завищенян від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток на загальну суму 368 471 грн.

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 (що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153), що призвело до заниження податку на додану впартість у загальній сумі 100 394 грн.

З тексту Акта перевірки вбачається, що дані висновки контролюючого органу про заниження ТОВ "МЕТАБО Україна" податку на додану вартість обумовлені наступним.

В ході проведеної перевірки встановлено, що основним видом діяльності ТОВ "МЕТАБО Україна" є оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням. Фактично Товариством здійснювався оптовий продаж будівельних інструментів в асортименті торгової марки "Metabo", імпортованих власними силами від компанії "Metabowerke GmbH" (Федеративна Республіка Німеччина), на користь інших суб`єктів господарської діяльності - фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, з метою подальшої реалізації останніми таких товарів кінцевим споживачам. Перевіркою також було встановлено, що ТОВ "МЕТАБО Україна" здійснювало на користь кінцевих споживачів інструментів торгової марки "Metabo" безкоштовний гарантійний ремонт таких товарів.

До перевірки позивачем були надані первинні документи щодо витрат на гарантійне обслуговування електроінструментів торгової марки "Metabo", а саме - актів виконаних робіт за період 2015 року (перелік таких актів наведений на стор. 10 - 14 акта перевірки).

При цьому, ТОВ "МЕТАБО Україна" не отримувало від постачальника-нерезидента компенсації за понесені витрати на гарантійний ремонт. Натомість згідно договору поставки №1/24.09.2007 від 24.09.2017 ТОВ "МЕТАБО Україна" придбавало у компанії "Metabowerke GmbH", окрім самих електроінструментів, також необхідні аксесуари та запасні частини. Зокрема, за умовами п. 3.2 цього договору поставки запасні частини для гарантійного ремонту надсилались безкоштовно.

Згідно наданих Товариством пояснень на запит ГУ ДФС у Київській області від 07.06.2018 № 10514/10/10-36-14-01 згідно з Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання" ТОВ "МЕТАБО Україна" проводиться нарахування резерву на гарантійний ремонт інструментів, придбаних у нерезидента-постачальника.

За наведених обставин працівники контролюючого органу дійшли висновку, що позивачем у 2015 році були понесені витрати на гарантійне обслуговування електроінструментів у сумі 100 394 грн., що не компенсувалися постачальником таких товарів, та про відсутність доходу за такими операціями. На думку перевіряючих ТОВ "МЕТАБО Україна" мало відповідно до норм п. 187.1 ст. 187 і п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість на бази оподаткування операцій з надання послуг по гарантійному ремонту, всього на загальну суму 100394 грн.

З огляду на встановлені перевіркою обставини, ГУ ДФС у Київській області 23.07.2018 було прийняло податкове повідомлення-рішення за № (форми "Р"), яким визначено позивачу до сплати грошове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі116291,25 грн. (в тому числі за основним платежем - 93 033 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 23 258,25 грн.).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що висновки акта перевірки щодо порушення ТОВ "МЕТАБО Україна" п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.188 ПК України є необґрунтованими, що свідчить про протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 23.07.2018 № .

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Визначення об`єктів оподаткування, порядок визначення бази оподаткування, правила формування податкових зобов`язань з податку на додану вартість регулюються статтями 185, 187, 188, 198, 201 розд.V Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Так, згідно з пп. "а" і "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України (у редакції чинній станом на кінець 2015 року) об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з:

- постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

- постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Під "постачанням товарів" розуміється будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. Постачанням товарів також вважається будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню) (пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Одночансо під "постачанням послуг" відповідно до пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 ПК України розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності. При цьому, з метою оподаткування постачанням послуг, зокрема, є постачання послуг іншій особі на безоплатній основі.

За змістом пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 ПК України безоплатно наданими товарами, роботами, послугами є:

- товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;

- роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;

- товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи згідно умов договору поставки № 1/24.09.2007 від 24.09.2017 в редакції додатку №5 від 01.03.2008 до такого договору, що були укладені між Метабоверке ГмБХ (Федеративна Республіка Німеччини), як постачальником, і ТОВ "МЕТАБО Україна", як покупцем, всі електроінструменти, аксесуари до них та запасні частини постачальник-нерезидент постачав позивачу на платній основі згідно інвойсів та вантажно-митних декларацій. У відповідності до положень Закону України "Про зазист прав споживачів" ТОВ "МЕТАБО Україна" зобов`язувалось здійснювати гарантійне обслуговування електроінструментів торгвої марки "Metabo". Для цього ТОВ "МЕТАБО Україна" укладало з третіми особами (суб`єктами підприємницьвої діяльності) договори про надання послуг гарантійного та після гарантійного обслуговування інструменту "Metabo". Відповідно до умов цих договорів, суб`єкти підприємницької діяльності надавали послуги з гарантійного обслуговування та ремонту інструмента "Metabo" у період гарантійного терміну його експлуатації, незалежно від місця його придбання в Україні, та післягарантійного обслуговування і ремонту інструмента, а ТОВ "МЕТАБО Україна" забезпечувало виконавців необхідними для проведення ремонтів запасними частинами та здійснювало розрахунки з виконавцями за надані послуги ремонту на підставі звітів виконавців про проведення гарантійних ремонтів.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що надані ТОВ "МЕТАБО Україна" (із залученням третіх осіб - безпосередніх виконавців) у 2015 році кінцевим споживачам товарів торгової марки "Metabo" послуги з гарантійного ремонту відностяться до безоплатно наданих послуг.

В силу приписів норм ап. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Положеннями п. 198.5 ст. 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 ПК України) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 ПК України та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 ПК України);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 ПК України).

Отже, податкові зобов`язання з податку на додану вартість відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України нараховуються платником податку у випадку, якщо придбані/споруджені товари/послуги, необоротні активи призначаються для використання або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях або не в господарській діяльності такого платника податку.

Пунктом 188.1 ст. 188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості, за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи зі звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Таким чином, з аналізу наведених норм законодавства та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку позивач не повинен був нараховувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суми послуг з гарантійного ремонту, наданих кінцевим споживачам товарів.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, ТОВ "МЕТАБО Україна" не було допущено порушення п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.188 ПК України, а тому законні підстави для збільшення позивачу збільшення податкового зобов`язання з а платежем податок на додану вартість та застосування штрафних санкцій були відсутні.

З огляду на зазначене, колегіє суддів встановлено, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

У свою чергу, наведені апелянтом доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови виготовлено 03 грудня 2019 року