Справа № 540/1425/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1425/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

представника позивача - Горбунової К.О.,

представника відповідачів - Зеленіної С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради Херсонської області, Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

12.07.2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Херсонської міської ради Херсонської області (далі - відповідач 1, Херсонська міська рада), Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради (далі - відповідач 2), у якому позивач з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 01.10.2019 року, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Херсонської міської ради від 03.09.2019 року за № 2120 в частині відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для відведення у власність, орієнтовною площею 440,23м2 (0,044093га) для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовне місцезнаходження земельної ділянки - АДРЕСА_1 , земельна ділянка має цільове призначення - землі житлової та громадської забудови;

- зобов`язати Херсонську міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 440,23м2 (0,044093га), для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовне місцезнаходження земельної ділянки - АДРЕСА_1 , земельна ділянка має цільове призначення - землі житлової та громадської забудови;

- зобов`язати Херсонську міську раду подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- стягнути з Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме, - витрати по сплаті судового збору в сумі 1536,80 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на наступні обставини. Так, 09.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для відведення у власність, орієнтовною площею 440,23м2 (0,044093га) для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовне місцезнаходження земельної ділянки - АДРЕСА_1 (цільове призначення - землі житлової та громадської забудови), яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання позивача. Проте, з листа Департамента містобудування та землекористування Херсонської міської ради від 10.05.2019 року № 114-12461-15 позивач дізнався про те, що 03.09.2019 року 30 сесією Херсонської міської ради 7 скликання прийнято рішення № 2120, яким позивачу було відмовлено у задоволені вказаного клопотання. Відмова мотивована невідповідністю містобудівній документації згідно приписів ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. Проте, з графічних матеріалів, доданих до клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, вбачається, що бажана земельна ділянка відноситься до житлової зони - садибна житлова забудова. Відтак, з огляду на необґрунтованість відмови міськради у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) відповідної земельної ділянки, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 16.07.2019 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного без повідомлення учасників справи у відповідності до приписів ст. 263 КАС України.

Ухвалою суду від 05.09.2019 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 07.10.2019 року.

13.09.2019 року відповідачами до суду подано відзиви на позовну заяву.

У відзивах відповідачі не погоджуються із позицією, викладеною у позовній заяві, оскільки, бажана для отримання позивачем земельна ділянка, яка орієнтовно знаходиться у АДРЕСА_1 , перебуває у санітарно-захисній зоні трансформаторної електричної підстанції АТ «Херсонобленерго» ПС 35/10кВ «Степова», з відповідними обмеженнями забудови прилеглої до неї території - 10 метрів. Відтак, відповідач наголошує на правомірності відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) відповідної земельної ділянки, тому вважає позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.

Суд зауважує на те, що з 01.10.2019 року по 31.10.2019 року головуючий суддя по справі перебував на лікарняному, у зв`язку із чим, підготовче засідання, призначене на 07.10.2019 року, не відбулось.

Ухвалою від 05.11.2019 року підготовче засідання призначено на 12.11.2019 року. Крім того, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 12.11.2019 року вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу, до судового розгляду по суті на 13.11.2019 року.

У судове засідання сторони з`явились.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримував, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові та заяві про зміну позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Херсонської міської ради Херсонської області із клопотанням від 09.04.2019 року № 09-04 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для відведення у власність, орієнтовною площею 440,23м2 (0,044093га) для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовне місцезнаходження земельної ділянки - АДРЕСА_1 (цільове призначення - землі житлової та громадської забудови), яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1

03.09.2019 року 30 сесією Херсонської міської ради Херсонської області 7 скликання прийнято рішення № 2120, яким позивачу відмовлено у задоволені наведеного клопотання, у зв`язку із тим, що: «…на підставі частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, у зв`язку із невідповідністю містобудівній документації».

Позивач вважає наведену відмову протиправною та необґрунтованою, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження, рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди зобов`язані перевірити чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження та з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Стаття 81 Земельного кодексу України визначає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Приписами ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частинами 2, 3 ст. 116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У відповідності зі ст. 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська рада питання регулювання земельних відносин повинна вирішувати виключно на пленарних засіданнях і відповідно до закону.

Отже, чинним законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Повноваження сільської, селищної, міської ради у галузі земельних відносин передбачені, зокрема, статтями 12, 116, 122 ЗК України.

Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у межах норм безоплатної приватизації, подає заяву (клопотання) до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частинами 6, 7, 8 ст. 118 ЗК України, у клопотанні про одержання земельної ділянки зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні та інші матеріали. Відповідний орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що для отримання громадянином у власність земельної ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, орган місцевого самоврядування зобов`язаний розглянути відповідну заяву (клопотання) громадянина у місячний строк і вирішити питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмова в наданні такого дозволу повинна бути мотивованою і можлива лише у разі невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом, 09.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонської міської ради Херсонської області із клопотанням від 09.04.2019 року № 09-04 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для відведення у власність, орієнтовною площею 440,23м2 (0,044093га) для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовне місцезнаходження земельної ділянки - АДРЕСА_1 (цільове призначення - землі житлової та громадської забудови), яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 .

Рішенням Херсонської міської ради від 03.09.2019 року № 2120 позивачу відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки. Відмова мотивована тим, що вказане на публічній кадастровій карті України бажане місце розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку не відповідає містобудівній документації. Водночас, у відзиві позивач вказав на те, що наведена земельна ділянка перебуває у санітарно-захисній зоні трансформаторної електричної підстанції АТ «Херсонобленерго».

Суд наголошує на тому, що відповідачем не надано ніяких доказів на підтвердження факту перебування вказаної земельної ділянки у санітарно-захисній зоні.

Варто зазначити, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Враховуючи положення наведених норм законодавства, суд критично ставиться до посилання відповідача у відзиві на наведену обставину в обґрунтування своєї позиції, оскільки посилання у відзиві на перебування спірної земельної ділянки у санітарно-захисній зоні трансформаторної електричної підстанції АТ «Херсонобленерго», як на підставу для відмови у задоволенні позову, ніяким чином не відображено в оскаржуваному рішенні, у зв`язку із чим, не може бути враховане при вирішенні даної справи по суті.

З рішення міськради вбачається, що відмова по суті не відповідає фактичним обставинам, а саме, судом не встановлено невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів у розумінні ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. Тобто, відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав, що не передбачені законодавством.

Суд також зазначає, що оскаржуване рішення, є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, в оскаржуваному рішенні органу місцевого самоврядування не вказується в чому саме полягає протиправність вимог позивача щодо отримання відповідної земельної ділянки, та не зазначаються докази, якими підтверджується наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання позивача, що зазначені в оскаржуваному рішенні, а тому рішення відповідача від 03.09.2019 року № 2120 не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку позивачем виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

На думку суду факт надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є вирішенням питання про передачу земельної ділянки у власність, дозвіл лише засвідчує намір про таку передачу. Після отримання вказаного дозволу позивачам ще необхідно пройти відповідну процедуру, передбачену земельним законодавством, для остаточного оформлення права власності на земельну ділянку.

Таким чином, виходячи з обставин справи та норм діючого законодавства, відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, що не передбачені законодавством, тому суд визнає таку відмову протиправною.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє вимогу позивача про визнання протиправним та скасування рішення Херсонської міської ради від 03.09.2019 року № 2120, яким позивачу неправомірно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Херсонської міської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, то суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, як вказано в рішенні Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Крім того, суд бере до уваги положення частини першої статті 6 КАС України, де зазначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви, зокрема, через принцип "належного урядування". Принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і найбільш послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

З огляду на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо неправомірності відмови відповідачем 1 у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, та враховуючи, що відповідач 1 безпідставно відмовив позивачу у наданні вказаного дозволу, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача 1 права адміністративного розсуду та вважає за необхідне визначити спосіб поновлення порушених прав позивача, шляхом зобов`язання Херсонської міської ради Херсонської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для відведення у власність, орієнтовною площею 440,23м2 (0,044093га) для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовне місцезнаходження земельної ділянки - АДРЕСА_1 (цільове призначення - землі житлової та громадської забудови), яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місце розташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, суд звертає увагу, що ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав до суду належних доказів на підтвердження обґрунтованих підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим, на думку суду, вийшов за межі повноважень встановлених ст. 118 ЗК України.

У даному випадку, ОСОБА_1 має право розробити проект землеустрою, подальше затвердження якого відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності на ділянку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №463/3375/15-а.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача 1 подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Так як позивачем не надано доказів, які б свідчили про можливість невиконання рішення суду відповідачем, суд приймає рішення про відмову у задоволенні наведеної вимоги позивача.

Таким чином, адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Крім того, позивач у позові зазначив про стягнення витрат на правничу допомогу.

Проаналізувавши письмові докази по справі та приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку про доцільність відшкодування витрат на правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України врегульовано які витрати необхідно пов`язувати з правничою допомогою адвоката, визначення їх розміру, наявність яких обставин та які докази необхідно враховувати.

Відповідно до ч. 5 зазначеної статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Позивачем до суду для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу було надано:

- договір про надання правової допомоги від 08.07.2019 року № 08-07/19;

- акт прийому-передачі робіт (надання послуг) за вказаним договором, вартість яких складає 6000,00 грн;

- ордер серії ХС № 024751;

- квитанція на суму 6000,00 грн. за призначенням платежу - «оплата правової допомоги».

Суд вважає, що наведені докази є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому враховуючи те, що основні позовні вимоги судом задоволено, суд вирішив стягнути солідарно з відповідачів сплачений позивачем судовий збір у сумі 1536,80 грн. на його користь.

Понесені позивачами судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню солідарно з Херсонської міської ради та Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради.

Однак, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 року № 1691 визначено порядок формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів. Відповідно до даних Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів Херсонська міська рада не є ні розпорядником, ні одержувачем бюджетних коштів.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів міських рад належать власні повноваження, зокрема щодо забезпечення виконання місцевого бюджету, а також: здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю в Херсонської міської ради рахунків, з яких можливе стягнення судового збору та одночасно з наявністю відповідних рахунків у її виконавчого органу - Виконавчого комітету Херсонської міської ради, суд присуджує стягнути сплачений позивачем судовий збір з рахунків Виконавчого комітету Херсонської міської ради.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 237, 242 - 246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Херсонської міської ради Херсонської області (, 73503, м. Херсон, проспект Ушакова, 37), Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради (, 73503, м. Херсон, проспект Ушакова, 37) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Херсонської міської ради від 03 вересня 2019 року за № 2120 в частині відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для відведення у власність, орієнтовною площею 440,23м2 (0,044093га). для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовне місцезнаходження земельної ділянки - АДРЕСА_1 , земельна ділянка має цільове призначення - землі житлової та громадської забудови.

Зобов`язати Херсонську міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 440,23м2 (0,044093га), для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовне місцезнаходження земельної ділянки - АДРЕСА_1 , земельна ділянка має цільове призначення - землі житлової та громадської забудови.

У задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання Херсонської міської ради подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з виконавчого комітету Херсонської міської ради (, 73003 м. Херсон, проспект Ушакова, 37) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., шляхом безспірного списання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департамента містобудування та землекористування Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., шляхом безспірного списання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з виконавчого комітету Херсонської міської ради (, 73003 м. Херсон, проспект Ушакова, 37) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 (три тисячі) грн. 00 коп., шляхом безспірного списання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департамента містобудування та землекористування Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 (три тисячі) грн. 00 коп., шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02 грудня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 109020100