Справа № 758/6280/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 758/6280/18 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Мельничука В.П, розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київська міська державна адміністрація про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просила:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації щодо відмови в оформленні подання до Київської міської державної адміністрації щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації сформувати та звернутися з поданням до Київської міської державної адміністрації про видачу ОСОБА_1 посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2019 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації щодо відмови в оформленні подання до Київської міської державної адміністрації щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації сформувати та звернутися з поданням до Київської міської державної адміністрації про видачу ОСОБА_1 посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Зокрема скаржник зазначає про те, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 «Про деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» видача посвідчення громадянина, якій постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 не передбачено.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Подільська районна в місті Києві державна адміністрація управління праці та соціального захисту населення листом від 16.04.2018 року №10651-2456 на звернення ОСОБА_1 повідомила про те, що Комісією було розглянуто матеріали особової справи позивача та вирішено, що підстав для визначення їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (з числа потерпілих) категорії 1 немає, так як ОСОБА_1 на даний час не проживає, не працює та не навчається в зоні посиленого радіологічного контролю, пільгами не користується.

Так, відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 16.03.2018 №2, розглянувши матеріали особової справи ОСОБА_1 , Комісія вирішила, що підстав для визначення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (з числа потерпілих) 1 категорії немає.

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними, звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Отже, для отримання постраждалими статусу категорії 1 необхідні три умови: 1) інвалідність; 2) статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи; 3) причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

На виконання зазначеного Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997р. №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 51 інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, посвідчення видаються на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся із заявою про видачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 А(П) у зв`язку з встановлення інвалідності.

Так, 01.01.2015р. набув чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII, яким статтю 2 Закону №796-XII виключено (підпункт 1 пункту 4), а також виключено абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Цим законом не передбачено, що раніше видані посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, є недійсними.

Позивач набув статусу особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4 у 1998 році, тобто до 01.01.2015. Цей статус є безстроковий.

Виключення з 01.01.2015р. зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє позивача статусу особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки такий статус було набуто правомірно, а законні підстави для його припинення відсутні.

Крім того, Закон №796-ХІІ в редакції, чинній після 01.01.2015р., передбачає надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, певних пільг та компенсацій. Зокрема, ст.ст. 51, 56 вказаного Закону передбачають надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, додаткової пенсії та пільг щодо обчислення стажу роботи (служби).

Колегія суддів також звертає увагу, що рішенням від 17.07.2018р. №6-р/2018 Конституцій Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. №76-VIII.

Конституційний Суд України звернув увагу на засадничий характер обов`язку держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та на необхідність виокремлення категорії громадян України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і потребують додаткових гарантій соціального захисту у зв`язку з надзвичайними масштабами вказаної катастрофи та її наслідків.

Встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку

Скасування пільг, компенсацій та гарантій не відповідає конституційному обов`язку держави, передбаченому у статті 16 Основного Закону України, щодо осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України (п. 4 мотивувальної частини).

Рішенням від 17.07.2018р. №6-р/2018 Конституцій Суд України також визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема і підпункт 4 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. №76-VIII, яким у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено статтю 23, якою було передбачено компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4. Отже, право на компенсації та пільги постраждалих, віднесених до категорії 4, було підтверджено.

Визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій до ухвалення Закону №76-VIII від 28.12.2014р. містилося у ст. 2 Закону №796-XII. Відповідно до цієї статті до зон радіоактивного забруднення було віднесено такі зони: (1) зона відчуження, (2) зона безумовного (обов`язкового) відселення, (3) зона гарантованого добровільного відселення та (4) зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що виключення з 01.01.2015р. зони посиленого радіоекологічного контролю із переліку радіоактивно забруднених територій не позбавляє статусу потерпілого осіб, яким раніше, до 31.12.2014р., встановлено статус і видано посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Особа, якій видано безтермінове посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), для цілей застосування пункту 1 частини 1 статті 14 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII, вважається потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

У справі, що розглядається, посвідчення позивача категорії 4 є чинним та зберігається за ним довічно, а тому на момент звернення із заявою про надання посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 позивач мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи викладене та той факт, що позивачу встановлена ІІ група інвалідності (захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС), останній має право на отримання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у постанові від 25 листопада 2019 року у справі № 697/759/17 (провадження К/9901/22198/18).

Таким чином, не заслуговують на увагу посилання апелянта на постанову Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 «Про деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян».

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.О. Аліменко

суддя В.П. Мельничук