Справа № 296/11987/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/11987/18 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сингаївський О.П.

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

04 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Корольовської районної ради м.Житомира на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2019 року (повний текст рішення складено 01.10.2019 року, м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Корольовської районної ради м.Житомира, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Корольовської районної ради м.Житомира про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Корольовської районної ради м. Житомира про визнання протиправною та скасування постанови № 588 від 27.11.2018 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 27.11.2018 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Корольовської районної ради м. Житомира було винесено постанову № 588 та визнано позивача винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850,00 гривень. Позивач вважає постанову незаконною, оскільки вона не є суб`єктом вказаного правопорушення, так як займає посаду адміністратора салону краси «ІНФОРМАЦІЯ_1» та за своїми функціональними обов`язками не відповідає за розміщення реклами загалом. Таким чином комісією в порушення вимог ст.280 КУпАП було невірно з`ясовано чи винна вона у вчиненні адміністративного правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Окрім того зазначила, що вивіска з інформацією про салон краси не є рекламою закладу, оскільки вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14.01.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

До суду першої інстанції від виконавчого комітету Корольовської районної ради м. Житомира надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що позивач є суб`єктом адміністративного проступку, її вину доведено, а тому комісією було обґрунтовано винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01.10.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Корольовської районної ради м.Житомира, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Корольовської районної ради м.Житомира про визнання протиправною та скасування постанови - задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Корольовської районної ради міста Житомира №588 від 27.11.2018, якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та провадження по справі закрито.

У задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1700 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Виконавчий комітет Корольовської районної ради м. Житомира звернувся до суду з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 01.10.2019 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначають, що 14.11.2018 року об 11:35 год. за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено, що ОСОБА_1 допустила розміщення зовнішньої реклами на фасаді будівлі без дозволу виконавчого комітету Житомирської міської ради, чим порушила п.п.4.1 Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Житомирі, затверджених рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 11.03.10 №168 та п.п. 7.11.1 та 7.11.15 Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку і дотримання тиші у м. Житомирі за що порушила відповідно до ст. 152 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність. Крім того, зазначив, що в протоколі позивачка особисто надала письмові пояснення, а також на комісії усно підтвердила, що не знала про відповідні дозвільні документи на розміщення зовнішньої реклами та зазначила, що в подальшому будуть займатися оформленням документів. Відтак, на думку відповідача, Виконавчий комітет Корольовської районної ради м. Житомира діяв у межах та у спосіб наданих повноважень, а тому правомірно виніс постанову, якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено до апеляційного розгляду.

Відповідач, правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, натомість надіслав до суду апеляційної інстанції клопотання, в якому просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю та розглядати апеляційну скаргу без його участі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.11.2018 року спеціалістом Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Тимощук С.О. складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. В протоколі зазначено, що 14.11.2018 року в 11.35 год. за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено, що гр. ОСОБА_1 допустила розміщення зовнішньої реклами на фасаді будівлі без дозволу виконавчого комітету ЖМР, чим порушила п.п.4.1 Правил розміщення зовнішньої реклами та п.п.7.11.1, 7.11.15 Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку та дотримання тиші у м. Житомирі, затвердженим рішення ЖМР від 29.03.2012 року №325 (а.с.6). На підставі вказаного протоколу, 27.11.2018 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Корольовської районної ради м. Житомира винесено постанову №588 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП (а.с.5).

Позивачка, вважаючи спірну постановою протиправною, звернулася до суду для її скасування з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції керувався тим, що адміністративна комісією при розгляді справи, в порушення вимог ст. 280 КУпАП було невірно з`ясовано чи винна ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і зазначив, що адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Корольовської районної ради м. Житомира про скасування постанови підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до ст.30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" визначений перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку.

Відповідно до п.п.4.1 Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Житомирі, затверджених рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 11.03.2010 №168 розміщення зовнішньої реклами у місті Житомирі проводиться на підставі дозволів, що видаються комунальним підприємством «Реклама» згідно з рішенням та у порядку, встановленому виконавчим комітетом Житомирської міської ради відповідно до цих Правил.

Зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг (абзац 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про рекламу").

Пунктом 4.2. Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Житомирі встановлено, що дозволом на розміщення зовнішньої реклами є реєстраційний документ встановленої форми, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради, що визначає право розповсюджувача зовнішньої реклами на встановлення окремої спеціальної конструкції на певний термін та у певному місці і містить відомості про розповсюджувача зовнішньої реклами, технічні характеристики спеціальної конструкції, місце її розташування з прив`язкою до топогеодезичного знімку місцевості (М 1:500), фотографічний знімок місця до і після розташування спеціальної конструкції, погоджувальну частину та інші необхідні відомості.

Згідно п.6.1., 6.3 реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу. Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Пунктом 6.4. у випадку якщо основний профіль діяльності підприємства відрізняється від назви вивіски, а також назва вивіски не збігається з юридичним найменуванням підприємства, вивіску слід вважати рекламою.

Разом з тим, відповідно до ч.6 ст. 9 ЗУ «Про рекламу», вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Крім того, згідно абзацу 8 п.2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 вивіска чи табличка-елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Таким чином, колегія суддів погоджується, що реклама-це інформація, а вивіска (табличка)-спосіб розміщення інформації. Вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний. Різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12 березня 2019 року у справі №521 /7546/17.

Вирішуючи питання щодо законності та обґрунтованості прийнятого судом першої інстанції рішення, колегія суддів враховує наступне.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №1164 від 22.12.2016 затверджено Порядок розміщення інформаційних засобів у м. Житомирі.

Відповідно до порядку розміщення інформаційних засобів у м. Житомирі - вивіска чи табличка - це елемент на будівлі, будинку або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будівлі, будинку або споруди не вище першого поверху, або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів до придбання товару або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтерес щодо такого товару, загальною площею до 3,0 кв. метрів, який не є рекламою.

Згідно п.п.7.11.1 та 7.11.15 Правил благоустрою, забезпечення чистоти порядку і дотримання тиші у м. Житомирі, затверджених рішенням Житомирської міської ради від 29.03.2012 року №325, рекламні засоби (спеціальні конструкції) розташовуються на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами, наданих у встановленому виконкомом міської ради порядку. Забороняється вчиняти дії по організації, розміщенню реклами, будь-яких рекламних засобів, будь-яких оголошень, плакатів, листівок тощо безпосередньо на фасадах будинків, будівель, споруд та їх елементів, на парканах, огорожах, стовпах, конструкціях (крім дощок оголошень), деревах, водостічних трубах та інших не відведених для цього місцях. Також, особи причетні до організації та розміщення реклами несуть відповідальність за дії та/або бездіяльність, що призвели до розміщення реклами, будь-яких рекламних засобів, будь-яких оголошень, плакатів, листівок тощо у не відведених для цього місцях.

За порушення вище вказаних пунктів Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Житомирі та Правил благоустрою території м. Житомирі передбачена відповідальність ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Статтею 245 КУпАП регламентовано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 3 ч. 2 ст.27 Закону України «Про рекламу» передбачено, що відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до копії Трудового договору №8 від 04.05.2016 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне ОСОБА_1), адміністратор салону краси «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_1 за своїми функціональними обов`язками не відповідає за розміщення реклами.

В даному випадку, колегія суддів вважає вірним твердження суду першої інстанції, що адміністративна комісією при розгляді справи, в порушення вимог ст. 280 КУпАП було невірно з`ясовано чи винна ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 1340/4421/18 зазначив, що інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, не є рекламою у розумінні ч. 7 ст.8 та ч. 6 ст. 9 Закону України "Про рекламу", оскільки підпадає під визначення "вивіска" чи "табличка".

Дослідивши вказані норми, розглянувши копію фото, доданого до протоколу, суд дійшов обґрунтованого висновку, що на фасаді будівлі за адресою: АДРЕСА_1 розміщено саме вивіску, яка носить інформаційних характер та не є елементом зовнішньої реклами.

За таких обставин, колегія суддів погоджується, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови поверхнево було досліджено обставини справи, що призвело до порушення норм чинного законодавства.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Колегія суддів вважає, що відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення від 27.11.2018 №588 та не дотримано вимог статей 245 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягали частковому задоволенню. Відтак, суд апеляційної інстанції вважає передчасно винесеною спірну постанову, без з`ясування всіх обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в ньому повно з`ясовано обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Корольовської районної ради м.Житомира залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 грудня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.