Справа № 120/2655/19-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у закритті провадження у справі

м. Вінниця

02 грудня 2019 р. Справа № 120/2655/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Чванової Д.Б.,

представника позивача: Огородника В.В.,

представника відповідача

та третьої особи: Максимчука А.І.,

розглянувши в підготовчому засіданні клопотання представника третьої особи та відповідача особи про закриття провадження у справі

за позовом: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів публічне акціонерне товариство "Браїлівське"

до: державного реєстратора Браїлівської селищної ради Ланового Володимира Васильовича; третя особа: приватне підприємство "Агро-Вілам"

про: визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , третя особа: ПАТ "Браїлівське" до державного реєстратора Браїлівської селищної ради Ланового Володимира Васильовича; третя особа: приватне підприємство "Агро-Вілам" про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок.

Ухвалою судді Вінницького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 відмовлено у відкритті провадження. Не погоджуючись з даним рішенням, позивач оскаржила його до суду апеляційної інстанції. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018 ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 скасовано, справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

14.11.2019 зазначена справа надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 19.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.12.2019.

Ухвалою від 02.12.2019 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів публічне акціонерне товариство "Браїлівське" .

02.12.2019 представник відповідача та третьої особи подав через канцелярію суду клопотання про закриття провадження у справі. Обґрунтовуючи клопотання зазначив, що спір, який розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин з позивачами. А тому правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами цивільного права. Таким чином юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється, а відтак згідно пункту 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження у справі слід закрити.

В підготовчому засіданні 02.12.2019 представник відповідача та третьої особи заявлене клопотання підтримав у повному обсязі.

Представник позивачів проти закриття провадження у справі заперечив, вважаючи, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Визначаючись щодо заявленого клопотання, суд виходив з такого.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункт 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовим спором визнає, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Водночас, згідно із п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз наведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, а також з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. При цьому, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Так, предметом спору у даній справі є дії державного реєстратора як суб`єкта владних повноважень. Водночас, з огляду змісту позовної заяви колегія суддів вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на протиправності рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

При цьому, вимоги позову обґрунтовано виключно недотриманням відповідачем положень статті п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якою передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Суд критично оцінює доводи заявника, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивачів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а стосується захисту їх приватних інтересів, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 свого рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Так, предметом спору в даній справі є виключно правовідносини, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та іншими прийнятими на його підставі нормативно-правовими актами, якими передбачені умови, підстави та порядок (процедура) дій державного реєстратора при здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень, а не права на земельні ділянки, як зазначено судом першої інстанції.

Крім того, суд враховує, що на підставі вказаних висновків постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018 ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 скасовано, а справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

З огляду на викладене суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 238, 248, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника третьої особи та відповідача про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович