Справа № 160/9091/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2019 року Справа № 160/9091/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Дудко Ю.С.
представника позивача - Коваленко Д.П.
представника відповідача - Нагорного Б.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
18.09.2019 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 07.06.2019 №2727/04-36-51-50/06;
- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку третьої групи в реєстрі платників єдиного податку з дати анулювання реєстрації платника єдиного податку;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
09.10.2019 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні.
В обгрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив, що згідно з отриманою інформацією від приватних нотаріусів Дніпровського міського нотаріального округу у період з 01.01.2016 по 31.12.2018 платник податків ОСОБА_1 отримав дохід від продажу власного нерухомого майна на загальну суму 10 856 509,54 грн., у т.ч. по рокам 2016 - 1 281 239,60 грн., 2017 - 6 625 364,75 грн., 2018 - 2 949 905,19 грн. Враховуючи інформацію, отриману від Державної архітектурно-будівельної інспекції Дніпропетровської області, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та інформації отриманої від приватних нотаріусів Дніпровського міського нотаріального округу, встановлена систематична на протязі 2016 - 2018 років реалізація нерухомого майна платником податків ОСОБА_1 , яка виражена у систематичному продажу ? квартир у багатоквартирних будинках. У зв`язку з чим, операції з продажу власного нерухомого майна платником податків ОСОБА_1 підпадають під зайняття підприємницькою діяльністю за видом діяльності 68.10. «Купівля та продаж власного нерухомого майна». У зв`язку з не внесенням до переліку видів діяльності платником податків ОСОБА_1 виду діяльності 68.10 - «Купівля та продаж власного нерухомого майна», порушено вимоги абз. 7 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПКУ, тому платник зобов`язаний перейти на сплату інших податків і зборів, визначених ПКУ у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим періодом, у якому здійснювались такі види діяльності.
Представник відповідача зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення є акт перевірки. По справі №160/4129/19, на рішення яке посилається представник позивача в позовні заяві, судом було досліджено законність винесених податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення, але не було предметом дослідження зміст та інформація акту документальної перевірки. Рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку винесено 07.06.2019, а рішення по справі №160/4129/19 станом на 07.10.2019 не набрало законної сили.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 у задоволенні заяви Дніпровської міської ради про залучення її в якості третьої особи в адміністративній справі за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено.
06.11.2019 до суду від представника позивача на виконання вимог суду з метою залучення до матеріалів справи надійшли копії договорів купівлі-продажу квартири від 08.11.2017 та 24.03.2016, з яких вбачається, що ОСОБА_1 у вказаних договорах виступав як продавець фізична особа, а не фізична особа - підприємець.
06.11.2019 до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначив, що продаж протягом 2016 - 2018 років значної кількості однотипних об`єктів нерухомості (квартир) є свідченням систематичної діяльності, як ще однієї з ознак підприємництва. Таким чином, комплекс послідовних цілеспрямованих дій, метою яких є будівництво та подальший продаж ряду однотипних об`єктів нерухомості (квартир), з метою отримання прибутку, є свідченням того, що відповідна діяльність для цілей оподаткування має кваліфікуватися як підприємницька.
21.11.2019 представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві.
21.11.2019 представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обґрунтування, викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Позивач має статус платника єдиного з 01.01.2012, а з 01.01.2016 та є платником єдиного податку 3 групи.
Актом перевірки було встановлено, зокрема, що ОСОБА_1 здійснював вид (продаж об`єктів власного нерухомого майна), який не зазначено в реєстрі платників податку починаючи з 28.10.2016, чим порушено вимоги абз. 7 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, а тому він підлягає виключенню з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2017.
На підставі висновків, зроблених під час перевірки, відповідачем прийнято рішення №2727/04-36-51-50/06 від 07.06.2019 про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників податку з 01.01.2017, яке було підписано заступником начальника Шевченківського управління - начальником відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Шевченківського управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області Леоновим В.Ю.
Позивач вважає рішення №2727/04-36-51-50/06 від 07.06.2019 про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників податку протиправним, а тому звернувся з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.п. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
Згідно з абз. 7 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема у і здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися і види діяльності.
У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом (п. 299.11 ст. 299 ПК України).
Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.
Судом встановлено, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області за результатом перевірки окрім рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку від 07.06.2019 також прийняв податкові повідомлення - рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги, які оскаржено позивачем в судовому порядку.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі № 160/4129/19 (головуючий суддя Ільков В.В.) адміністративний позов ОСОБА_1 . ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, скасування рішення про застосування штрафних санкцій та скасування вимоги задоволено повністю.
З копії рішення суду від 18.07.2019 по справі № 160/4129/19, яке міститься в матеріалах справи, видно, що суд першої інстанції розглядаючи дану справу дійшов висновку, що відчуження ОСОБА_1 об`єктів нерухомого майна саме в статусі власника - фізичної особи, а не фізичної особи - підприємця свідчить про отримання останнім доходів, що не пов`язані з провадженням підприємницької діяльності.
Відтак, суд доходить висновку, що виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку через здійснення підприємницької діяльності у вигляді купівлі та продажу власного нерухомого майна є незаконним та безпідставним, оскільки суб`єктом права власності і продавцем рухомості виступала саме фізична особа, а не суб`єкт господарювання, а фізична особа - підприємець лише відповідає за своїми зобов`язаннями цією нерухомістю і може використовувати її у власній діяльності. При цьому контролюючим органом не було надано доказів на підтвердження того, що всі, чи деякі з реалізованих об`єктів нерухомості використовувались позивачем, як фізичною особою-підприємцем в його безпосередній підприємницькій діяльності.
Як було досліджено і встановлено судом у справі № 160/4129/19 «з матеріалів перевірки вбачається, що позивач ОСОБА_1 був замовником будівництва об`єктів нерухомості. Так, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 протягом 2016-2018 років відчужено 103 об`єкти нерухомості (квартир) (з розміром частки у праві власності 1/2) у новозбудованих багатоповерхових будинках. Державна реєстрація договорів купівлі-продажу та дарування нерухомого майна проводилась приватними нотаріусами Дніпровського міського нотаріального округу. Згідно з доводами, на які посилається позивач, проти яких не заперечує контролюючий орган, документи щодо нерухомого майна (квартир), з якими позивач провадив спірні операції купівлі-продажу, були надані як фізичній особі та відчужувалися ним як фізичною особою зі сплатою податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5%. За відповідними договорами купівлі-продажу нерухомого майна, таке майно відчужувалось позивачем, ОСОБА_1 як його власником - фізичною особою, а не як фізичною особою-підприємцем, що свідчить про отримання останнім доходів, що не пов`язані з провадженням підприємницької діяльності (в межах обраних видів підприємницької діяльності нерухоме майно не використовувалось; розрахунки по операціям купівлі-продажу здійснювались за банківськими реквізитами позивача як фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця).
При цьому будь-яких доказів на спростування зазначеного контролюючим органом до суду надано не було, а також не було надано доказів на підтвердження того, що всі, чи деякі з об`єктів нерухомості, використовувались позивачем як фізичною особою-підприємцем в його безпосередній господарській діяльності. Жоден з об`єктів нерухомості позивач не використовував у своїй підприємницькій діяльності, про що також не заперечує та не спростовує відповідач. Сам лише факт підписання договорів купівлі-продажу нерухомого майна без зазначення статусу позивача, як підприємця, не може вказувати на пов`язаність таких операцій із підприємницькою діяльністю позивача.
Отже, продаж нерухомого майна позивачем здійснено як фізичною особою, а вказана діяльність по своїй суті не є підприємницькою, оскільки не має ознак такої діяльності. Тобто, фізична особа перебуваючи у статусі суб`єкта підприємницької діяльності може здійснювати договірні відносини від свого імені, як фізична особа. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що об`єкти нерухомості були реалізовані позивачем як фізичною особою та не мають відношення до його господарської діяльності як фізичної особи підприємця».
Пункт 63.5 ст. 63 ПК України передбачає, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну дальність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.
Відповідно до п. 65.1 ст. 65 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Статтею 162 ПК України визначено, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (пп. 162.1.1 п.162.1 ст. 162 ПК України); фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела в Україні (пп. 162.1.2 п. 162.1 ст. 162 ПК України); податковий агент( пп. 162.1.3 162 ПК України).
Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа -може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в визначеному цією главою.
Отже, виходячи з викладеного в ПК України «юридична особа», «фізична особа - громадянин», «фізична особа - підприємець» та «самозайняті особи» охоплюються спільним «платник податків». Кожен з цих статусів має особливості обліку та оподаткування.
Таким чином, для прийняття контролюючим органом обґрунтованого рішення про обмеження або позбавлення платника податків визначеним податковим законодавством прав через допущені ним порушення, повинна існувати передумова - проведення законної перевірки такого платника податків.
Враховуючи вищезазначене та фактичні обставини проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, висновки якої стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення про анулювання платника єдиного податку суд доходить висновку, що контролюючий орган при прийнятті рішення щодо позивача про анулювання реєстрації платника єдиного податку діяв всупереч та не у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством України, а тому оскаржуване рішення контролюючого органу є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Враховуючи те, що оскаржуване рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 07.06.2019 №2727/04-36-51-50/06 прийняте на підставі висновків акта перевірки, які, як було обґрунтовано вище є необгрунтованими, то наявні всі підстави для скасування такого рішення та для відновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку третьої групи в реєстрі платників єдиного податку з дати анулювання реєстрації платника єдиного податку.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 246-247, 249, 255, 287, 297 КАС України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 07.06.2019 №2727/04-36-51-50/06.
Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку третьої групи в реєстрі платників єдиного податку з дати анулювання реєстрації платника єдиного податку.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 грудня 2019 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко