Справа № 560/1336/19
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1336/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

03 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Іваненко Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.04.2017 №13-1302-2207.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив, що відповідачем безпідставно прийнято податкове повідомлення-рішення №13-1302-2207, яким визначено суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн за 2016 рік. Зокрема на думку позивача, автомобіль TOYOTA HIGLANDER, 2014 року випуску, об`єм циліндрів двигуна - 3456 куб.см., що належить йому на праві власності, не являється об`єктом оподаткування у 2016 році оскільки середньоринкова вартість транспортного засобу для цілей оподаткування транспортним податком у 2016 році становила - 876695,00 грн, що менше ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2016.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року позовні вимоги позивача задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області №13-1302-2207 від 13.04.2017.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Зокрема апелянт зазначає, що у спірних правовідносинах між сторонами податковий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, на підставі Переліку об`єктів оподаткування транспортним податком у 2016 році сформував та надав ДФС відомості, необхідні для нарахування транспортного податку, згідно яких вартість автомобіля позивача становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, тому цей автомобіль є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.

На адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом, при прийнятті вказаного рішення, дотримано норми процесуального та матеріального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

11 листопада 2019 року на адресу суду надійшло клопотання Головного управлінням ДФС у Вінницькій області про процесуальне правонаступництво, а саме заміну відповідача Головного управління ДФС у Вінницькій області на правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи,

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 контролюючий орган поділений на Державну податкову службу України та Державну митну службу України, вказані органи є правонаступниками та до них відповідно переходять права та обов`язки реорганізованої Державної фіскальної служби України.

Наказом голови ДПС України від 12.07.2019 №14 затверджено Положення територіальних органів Державної податкової служби, в тому числі Головного управління ДПС у Вінницькій області. Положенням визначено, що Головне управління ДПС у Вінницькій області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Враховуючи вищезазначене, клопотання Головного управління ДПС у Вінницькій області про заміну сторони по справі слід задовольнити та замінити Головне управління ДФС у Вінницькій області на правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у власності позивача - ОСОБА_1 перебуває автомобіль марки TOYOTA HIGLANDER, 2014 року випуску, об`єм циліндрів двигуна - 3456 куб.см.

Керуючись підпунктом 267.6.2. пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, 13.04.2017 Головне управління ДФС у Хмельницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення №13-1302-2207, яким визначило суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн за 2016 рік.

Зазначене податкове повідомлення-рішення слугувало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції керувався тим, що під час судового розгляду справи підтверджено факт того, що автомобіль позивача не є об`єктом оподаткування для сплати транспортного податку у 2016 році, а тому суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 13.04.2017 №13-1302-2207 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При прийнятті рішення, судом першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховано висновки Верховного суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, що викладені в постанові від 13.06.2018 по справі №806/1970/16.

Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є об`єктами оподаткування.

Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 4 розділу ІІ Прикінцеві положення" закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 №909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 1378,00 грн. (стаття 8 закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік"). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складали 1033500,00 грн.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, об`єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500,00 грн., та з року випуску яких минуло не більше 5 років включно.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 (далі - Методика), відповідно до положень пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403, де за ціну нового транспортного засобу береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Згідно з пунктом 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України відповідно до пункту 13 цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 14 Методики передбачено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України інформація про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля. Зокрема, податковий орган керувався розрахунком Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про середньоринкову вартість автомобіля позивача (марка - TOYOTA HIGLANDER, рік випуску - 2014, об`єм циліндрів двигуна - 3456) станом на 01.01.2016.

При цьому, відповідно до наданих відповідачем письмових поясненнях, податковий орган керувався відомостями, наданими Головним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України, необхідними для нарахування транспортного податку фізичним особам, що внесені до Єдиного державного реєстру легкових автомобілів та їх власників у 2016 році. Отримана інформація завантажена до розділу «Перелік суб`єктів та об`єктів оподаткування (закладка «Транспортний податок» підсистеми «Облік платежів») ITC «Податковий блок». Згідно з даних АІС «Податковий блок» «Облік платежів» «Транспортний податок» «Перелік суб`єктів та об`єктів оподаткування» за позивачем рахується легковий автомобіль TOYOTA HIGHLANDER об`єм двигуна 3456 куб.см., 2014 року випуску.

Однак, як вірно вказав суд першої інстанції, відомості Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України не є належним та достатнім доказом правомірності нарахування позивачу суми грошового зобов`язання зі сплати транспортного податку, оскільки статтею 267 Податкового кодексу України врегульовано, що такі повноваження належать Міністерству економічного розвитку і торгівлі України.

Судом встановлено, що відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 12.03.2019 №3805-05/10679-07 вартість автомобіля марки TOYOTA HIGLANDER, об`єм циліндрів двигуна - 3456 куб. см., 2014 року випуску становить 876695,00 грн.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що автомобіль позивача не є об`єктом оподаткування для сплати транспортного податку у 2016 році, а тому податкове повідомлення-рішення від 13.04.2017 №13-1302-2207 прийняте безпідставно, а дії відповідача, в даному випадку не відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Іваненко Т.В.