Справа № 520/4861/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 р.Справа № 520/4861/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Михайлової О. С.,

представника відповідачів - Пузікова В. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року, (головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., повний текст складено 23.09.2019 року) по справі № 520/4861/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області , Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області , Державної казначейської служби України

третя особа Уповноважений Верховної Ради України з прав людини

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ДФС у Харківській області щодо незаконного збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу позивача відносно його освіти без його згоди та втручання в його особисте життя шляхом направлення незаконних запитів № 34034/10/20-40-04-01-18 від 15.08.2018 р. та № 37193/10/20-40-04-01-15 від 03.09.2018 р. до Харківського регіонального інституту Національної академії державного управління при Президентові України - про графік навчання, дні і розклад занять, порядок навчання, та подальшого поширення отриманої інформації третім особам, в тому числі, до Харківського окружного адміністративного суду;

- визнати протиправними дії ГУ ДФС у Харківській області щодо незаконного отримання у Харківського регіонального інституту Національної академії державного управління при Президентові України на підставі запитів № 34034/10/20-40-04-01-18 від 15.08.2018 р. та № 37193/10/20-40-04-01-15 від 03.09.2018 р. незаконних роз`яснень про збереження посади позивача та заробітної виплати на час навчання, а також виплати збереженої заробітної плати, надання яких не належить до повноважень Харківського регіонального інституту Національної академії державного управління при Президентові України, та подальшого поширення цих роз`яснень третім особам, в тому числі, до Харківського окружного адміністративного суду;

- зобов`язати ГУ ДФС у Харківській області знищити персональні дані позивача, як зібрані з порушеннями вимог Закону України «Про захист персональних даних», а саме : запит ГУ ДФС у Харківській області до Харківського регіонального інституту Національної академії державного управління при Президентові України Національної академії № 34034/10/20-40-04-01-18 від 15.08.2018 р.; запит ГУ ДФС у Харківській області до Харківського регіонального інституту Національної академії державного управління при Президентові України Національної академії № 37193/10/20-40-04-01-15 від 03.09.18 р.; відповідь Харківського регіонального інституту Національної академії державного управління при Президентові України Національної академії на запит ГУ № 01-1201/01-02 від 23.08.2018 р.; відповідь Харківського регіонального інституту Національної академії державного управління при Президентові України Національної академії на запит ГУ № 01-1253/12 від 05.09.2018 р.;

- стягнути з ГУ ДФС у Харківській області на користь позивача 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його протиправними діями;

- стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області з Державного бюджету України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою 3504030 на користь позивача 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями Головного управління державної фіскальної служби України у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до не вірного вирішення справи. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не застосував положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Законів України " Про захист персональних даних", " Про доступ до публічної інформації", не надав оцінку доводам позивача, доказам наданим ним, а саме щодо протиправного збирання, розповсюдження відповідачем персональних даних без згоди позивача, а отже враховуючи протиправність дій відповідача він зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду.

Головне управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач 1) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області (далі - відповідач 2), Державна казначейська служба України (далі - відповідач 3) та Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - третя особа) не надали відзиви на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представники відповідачів заперечували проти вимог апеляційної скарги, вважали рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що позивач перебуває на державній службі на посаді заступника начальника Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з 31.07.2017 р.

Позивач зарахований на денну форму навчання за державним замовленням за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування» до Харківського регіонального інституту державного управління НАДУ при Президентові України на підставі наказу Національної академії державного управління при Президентові України № 523-ос від 23.07.2018р. , про що ним особисто повідомлено ГУ ДПС у Харківській області шляхом надання оригіналу повідомлення Національної академії державного управління при Президентові України (а.с. 39).

10.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУ ДФС у Харківській області та начальника Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з заявою, в якій просив невідкладно 13.07.2018р. прийняти наказ про збереження його посади та заробітної плати на строк професійного навчання за державним замовленням у Харківському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України терміном 16 місяців - з 01.09.2018 р. по 01.01.2020 р. (а.с.63-64).

15.08.2018 р. ГУ ДФС у Харківській області направлено запит до Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України № 34034/10/20-40-04-01-18 з проханням надати роз`яснення порядку зарахування на професійне навчання за державним замовленням за спеціальністю " Публічне управління та адміністрування", умов навчання та збереження на час навчання за державним службовцем його посади та заробітної плати (а.с.31).

23.08.2018 р. Харківський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України листом № 01-1201/01-02 надав відповідь, в якій з посиланням на п.10 Порядку прийому на навчання за освітньо-професійною програмою підготовки магістрів за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування галузі знань «Публічне управління та адміністрування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 року №789, п.п. 21, 24 Положення при прийом слухачів до Національної академії державного управління при Президентові України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2013 року № 255, ч.7 ст.48 Закону України «Про державну службу», ст.1 Закону України «Про оплату праці», роз`яснив, що особа не припиняє державну службу, а направляється на навчання згідно зі ст. 48 Закону України «Про державну службу», при цьому на час такого навчання збережена за нею посада займається іншою особою строково. Законом не передбачено виплати заробітної плати одночасно з виплатою стипендії державним службовцям, направленим на навчання (а.с.33-35).

03.09.2018 р. ГУДФС у Харківській області звернулося до Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України із запитом, в якому, зазначаючи, що вступ до інституту на денну форму навчання є одноосібним рішенням ОСОБА_1 просило надати витяг з наказу про зарахування ОСОБА_1 слухачем Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України на денну форму навчання за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування»; уточнити період навчального курсу та графік навчального процесу (академічний графік навчання); надати роз`яснення чи є необхідність в направленні його на навчання з відривом від служби (а.с.32).

05.09.2018 р. Харківський регіональний інститут державного управління листом № 01-1253/12 надало відповідь , в якій послалось на наявність наказу від 23.07.2018р. № 523-ос про зарахування ОСОБА_1 заступника начальника Київської ОДПІ м. Харкова на денну форму навчання, строком навчання 1 рік 4 місяці (01.09.2018 р. - 31.12.2019 р.). Заняття слухачів проводяться поза робочим часом: середа, п`ятниця - з 18.20 по 21.00; субота - з 8.30 до 14.40. З посиланням на Закон України «Про державну службу» зазначено, що на період навчання державного службовця за денною формою навчання за державним замовленням його трудова книжка зберігається за місцем роботи. Згідно Закону України «Про оплату праці», роз`яснень Національного агентства України з питань державної служби (листи від 01.08.2018 р. № 5590/13, від 20.08.2018 р. №55-р/3) , Положення про прийом слухачів до Національної академії державного управління при Президентові України, зазначено, що не передбачено виплати заробітної плати одночасно з виплатою стипендії державним службовцям, які навчаються в закладах освіти (а.с.36-37).

Позивач, вважаючи такі дії суб`єктів владних повноважень втручанням в його особисте життя, звернувся за захистом своїх прав до суду, а також просив стягнути на його користь моральну шкоду .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, оскільки одержання згоди від суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних не вимагається у випадку витребування таких даних суб`єктом владних повноважень у межах наданих йому повноважень .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з ч. ч.1,2 ст.11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її освіту.

Згідно ст.11 Закону України «Про захист персональних даних» підставами для обробки персональних даних є: 1) згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; 2) дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; 3) укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних; 4) захист життєво важливих інтересів суб`єкта персональних даних; 5) необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом; 6) необхідність захисту законних інтересів володільця персональних даних або третьої особи, якій передаються персональні дані, крім випадків, коли потреби захисту основоположних прав і свобод суб`єкта персональних даних у зв`язку з обробкою його даних переважають такі інтереси.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Виконання вимог встановленого режиму захисту персональних даних забезпечує сторона, що поширює ці дані. Сторона, якій передаються персональні дані, повинна попередньо вжити заходів щодо забезпечення вимог цього Закону

Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про захист персональних даних» порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які знаходяться у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім даних, які отримує Міністерство фінансів України від інших органів під час здійснення повноважень з контролю за дотриманням бюджетного законодавства в частині моніторингу пенсій, допомог, пільг, субсидій, інших соціальних виплат.

За правилами ч.4 ст.19 Закону України «Про захист персональних даних» органи державної влади та органи місцевого самоврядування мають право на безперешкодний і безоплатний доступ до персональних даних відповідно до їх повноважень.

Про передачу персональних даних третій особі володілець персональних даних протягом десяти робочих днів повідомляє суб`єкта персональних даних, якщо цього вимагають умови його згоди або інше не передбачено законом (ч.1 ст.21 Закону).

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про захист персональних даних» повідомлення, зазначені у частині першій цієї статті, не здійснюються у разі: 1) передачі персональних даних за запитами при виконанні завдань оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності, боротьби з тероризмом; 2) виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування своїх повноважень, передбачених законом; 3) здійснення обробки персональних даних в історичних, статистичних чи наукових цілях; 4) повідомлення суб`єкта персональних даних відповідно до вимог частини другої статті 12цього Закону

Конституційний Суд України в абзаці першому пункту 1 резолютивної частини Рішення від 30 жовтня 1997 року № 5-зп відніс до конфіденційної інформації про фізичну особу, крім вказаної, ще й відомості про її майновий стан та інші персональні дані.

Згідно з ч.2 ст. 5 Закону України "Про захист персональних даних" не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Конституційний Суд України в п.3 мотивувальної частини рішення від 20.01.2012р. по справі № 1-9/2012 , даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вказав, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї)- це будь які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме : національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, тощо, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійснення функцій держави або органів місцевого самоврядування. Вирішуючи питання щодо конфіденційності інформації про особу, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, та членів її сім`ї, Конституційний Суд України виходить з такого, що належність інформації про фізичну особу до конфіденційної визначається в кожному конкретному випадку. Перебування особи на посаді, пов`язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів-суб`єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві.

Відповідно до п.342.1 ст.342 Податкового Кодексу України посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України.

Отже, у разі, якщо до посади, пов`язаної з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, встановлені кваліфікаційні чи інші обов`язкові для займання цієї посади вимоги, такі як освіта, досвід роботи, знання іноземної мови, відсутність судимості тощо, така інформація не є конфіденційною.

Як встановлено судовим розглядом, позивач є посадовою особою податкового органу, запити були направлені ГУ ДФС у Харківській області у відношенні позивача, як посадової особи- заступника начальника Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з метою врегулювання питання щодо необхідності збереження за ним посади на час навчання.

Колегія суддів зазначає, що запит від 15.08.2018р. містить лише прізвище, ім`я по батькові позивача, та стосується прохання надати роз`яснення щодо збереження заробітної плати особі, яка проходить навчання на денній формі. Запит від 03.09.2018р., окрім зазначення в ньому прізвища, ім`я по батькові позивача, містить також його посаду та запитує у адресата період та графік навчання осіб на денній формі.

Отже запити не містять відомостей щодо збирання конфедиційної інформації безпосередньо щодо позивача, зокрема щодо його освіти. Інформацію щодо порядку зарахування, умов збереження заробітної плати на час навчання , період та графік навчального процесу, яка була предметом листування, не можна вважати конфедиційною.

Щодо доводів апелянта про незаконне поширення, розповсюдження інформації про його освіту колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Колегія суддів зазначає, що позивач оскаржує дії відповідача що полягають у направленні запитів, проте на стадії направлення запитів відбувається збирання інформації, а не її поширення.

Доводи апеляційної скарги щодо не обґрунтування судом першої інстанції всіх вимог позивача, зокрема щодо знищення інформації відносно нього, яка збиралась, використовувалась з порушенням закону, колегія суддів зазначає, що оскільки судом не встановлено неправомірність дій відповідача, а заявлені вимоги є похідними , отже вони не підлягають задоволенню.

Щодо вимог апелянта про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки судовим розглядом не встановлено ознак протиправності в діях відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування судом норм права , які регулюють спірні правовідносини є необґрунтованими, оскільки рішення суду першої інстанції прийнято з урахуванням та посиланням, зокрема положень Конституції України, Законів України " Про захист персональних даних".

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року по справі № 520/4861/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 02.12.2019 року