Справа № 460/2355/19
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2019 року м. Рівне №460/2355/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради
про зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому просить суд зобов`язати відповідача надати позивачу містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, а саме: реконструкції квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у видачі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва. Позивач вказує, що правові підстави такої відмови відсутні, а посилання відповідача на відсутність розрахунку щодо гранично допустимих параметрів забудови, як підставу для відмови, є неправомірними.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

У встановленому КАС України порядку відзив не подано.

Повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до інформації з єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №10937203 від 24.12.2018) є власником однокімнатної квартири загальною площею 14,1 кв.м., що знаходиться в багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

11 серпня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, а саме: реконструкції квартири АДРЕСА_1 . До заяви позивачем були додані наступні документи: витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно; містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками; викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:200.

Листом від 22.08.2018 № 01-М/152 відповідач відмовив позивачу у видачі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва у зв`язку з відсутністю серед доданих до заяви позивача документів розрахунку щодо гранично допустимих параметрів забудови.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відносини, які виникають у сфері містобудівної діяльності щодо видачі містобудівних умов та обмежень забудови врегульовано Законом Українии «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 1 Закону №3038-VI, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки- це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до статті 6 Закону №3038-VI, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Частиною 4 статті 29 Закону №3038-VI визначено, що підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обґрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Судом встановлено, що позивачем, на виконання вимог статті 29 Закону №3038-VI, до заяви про надання містобудівних умов і обмежень подано всі необхідні документи, перелік яких є вичерпним.

Зі змісту листа Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради від 22.08.2018 № 01-М/152 вбачається, що єдиною підставою для відмови позивачу у наданні містобудівних умов та обмежень зазначено відсутність розрахунку щодо гранично допустимих параметрів забудови.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відмова відповідача у наданні містобудівних умов та обмежень є безпідставною, оскільки частина 4 статті 29 Закону №3038-VI не передбачає відсутність розрахунку щодо гранично допустимих параметрів забудови як підставу для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У порушення вказаних норм, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належних та допустимих доказів, які підтверджують правомірність та обґрунтованість відповідного рішення, суду не надав.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради задовольнити повністю.

Зобов`язати Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради () надати ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, а саме: реконструкції квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28 листопада 2019 року.

Суддя Махаринець Д.Є.