Справа № 318/2889/18
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 318/2889/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є., секретар судового засідання - Лащенко Р.В., за участю позивача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року в адміністративній справі №318/2889/18 (головуючий суддя у 1 інстанції Сіпака А.В.) за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, в якому просили:

- визнати протиправними дії відповідача від 21.12.2018 року по відмові в задоволені клопотання ОСОБА_1 надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею 1 га. по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача вчинити певну дію, а саме - задовольнити клопотання ОСОБА_1 від 06.12.2018 року в порядку ст. 118 Земельного кодексу України;

- зобов`язати надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею 1 га. по АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним бездіяльність Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, а саме - неповідомлення заявника про день сесії сільради 18.04.2019 року про розгляд клопотання, яке стосується інтересів заявника чим порушив його Конституційне право на участь в розгляді заяви на сесії сільради;

- визнати протиправним та скасувати рішення №5 від 18.04.19 року Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 за погодженням з ОСОБА_2 було подано клопотання до органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства розміром 100 м Х 100 м, площею 1 га, із необхідним переліком документів. Проте відповідач своєчасно не розглянув подане клопотання у строки, визначені законодавством, а також протиправно не повідомив про дату та час засідання сесії сільської ради. Крім того, рішенням № 5 від 18.04.2019 Любимівська сільська рада порушила право позивачів на вільне користування бажаною земельною ділянкою.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправним дії Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області щодо не розгляду у встановлений законодавством термін клопотання ОСОБА_1 від 06.12.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства розміром 100 м х100 м площею 1 га. Визнано протиправним та скасовано рішення Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 18.04.2019 року №5 про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 . Зобов`язано Любимівську сільську раду Вільнянського району Запорізької області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.12.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства розміром 100 м х100 м площею 1 га з урахуванням висновків суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила змінити рішення суду та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що судом першої інстанції не надано оцінку доводам та доказам, які були наведені в позові. Також оскаржуване рішення суду порушує права позивача, як голови і члена колгоспного двору, на розпорядження, володіння і користування майном. Крім того, позивач зазначає про протиправність рішень і дій відповідача, що стали наслідком зверненням з цим позовом до суду.

12.09.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким залишити позов ОСОБА_2 без розгляду. Однак, як вбачається зі змісту вказаного відзиву, останній не містить підпису представника відповідача, що свідчить про його неналежне оформлення та відсутності правових підстав для його врахування судом.

23.09.2019 року ОСОБА_2 було подано відповідь на відзив, в якому позивач зазначає про необґрунтованість викладених у відзиві обставин та пояснень.

ОСОБА_1 у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу. Інші сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 було подано клопотання до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства розміром 100 м х 100 м - площею 1 га. До клопотання додано копію паспорта, копію ідентифікаційного номеру, графічне зображення бажаного місця розташування земельної ділянки в кінці вул. Набережна с. Грізне, копія погосподарчої книги сільської ради.

21.12.2018 року Любимівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області провела засідання сорок другої (позачергової) сесії, на якій розглядався проект рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 », проте за наслідками проведеного засідання жодних рішень прийнято не було.

18.04.2019 на засіданні сорок п`ятої сесії Любимівської сільської ради сьомого скликання було прийнято рішення № 5 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ».

Вказане рішення обґрунтоване тим невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам п. 9 ст. 25, ст. 38 Земельного кодексу України, ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, схемі землеустрою проекту встановлення меж сільських населених пунктів, розташованих на території сільських і селищної Рад народних депутатів Вільнянського району, затверджених розпорядженням представника Президента України від 30.03.1993 року № 100, проекту приватизації земель сільськогосподарського підприємства «Таврія», погодженого рішенням виконавчого комітету Любимівської сільської ради народних депутатів від 12.02.1994 року № 4.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом "в" ч. 3 ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища належать, в т.ч. делеговані повноваження: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою (п.9).

Частиною 1 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

За приписами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічні приписи містяться й в ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу, відповідно до якої відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, законодавець обмежив підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою лише невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, підставою для відмови у задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою зазначено невідповідність місця розташування земельної ділянки, про відведення якої просив позивач.

Разом з тим, відповідачем не зазначено та не надано доказів в чому полягає невідповідність місця розташування визначеної позивачем бажаної земельної ділянки 1 га вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, схемі землеустрою, проекту встановлення меж сільських населених пунктів, розташованих на території сільських і селищної Рад народних депутатів Вільнянського району, затверджених розпорядженням представника Президента України від 30.03.1993 року №100, проекту приватизації земель сільськогосподарського підприємства «Таврія», погодженого рішенням виконавчого комітету Любимівської сільської ради народних депутатів від 12.02.1994 року №4. Також не надано генеральний план населеного пункту.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що встановлені законом.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що зміст статей 118, 122 Земельного кодексу України свідчить про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить висновку про те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, а саме: щодо визнання протиправним та скасування рішення Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 18.04.2019 року №5 про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 та визнання протиправним дії Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області щодо не розгляду у встановлений законодавством термін клопотання ОСОБА_1 від 06.12.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства розміром 100 м х100 м площею 1 га, є законними і обґрунтованими.

Що ж стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, колегія суддів зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Відповідно до Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23.11.2018 р. №П/811/601/18 (провадження №К/9901/58495/18), а, згідно з статтею ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, оскільки в матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем перевірки заяв позивача ОСОБА_1 на відповідність їх вимогам статей 116,118, 121 ЗК України як умови надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Разом з тим, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З урахування вищенаведеного, суд першої інстанції, встановивши обставини справи, які свідчать про порушення прав позивача у спірних правовідносинах, дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, які визнані безпідставними судом.

Також суд апеляційної погоджується з судом першої інстанції, що чинним Законом № 280/97-ВР, який регулює організацію роботи та порядок скликання сесії сільської ради, не передбачено таку форму повідомлення про проведення сесії сільської ради, як індивідуальне повідомлення громадян про дату та час засідання сесії сільської ради, а тому не підлягає задоволенню позовна вимога про протиправність бездіяльності відповідача щодо неповідомлення про день сесії сільської ради 18.04.2019 року.

Що стосується вимог апеляційної скарги позивача про визнання протиправною діяльність відповідача, а саме ухилення від приведення земельної ділянки до цільового призначення відповідно до норм ст. 121 Земельного кодексу України та зобов`язання відповідача встановити інше цільове призначення земельної ділянки, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року прийнято уточнений адміністративний позов та вирішено розглядати справу згідно уточнених вимог, а саме: визнати протиправними дії відповідача від 21.12.2018 року Любимівської сільської ради Вільнянського району, Запорізької області вул. Центральна 86-а с. Любимівка , Вільнянського району Запорізької області 70033 по відмові в задоволені клопотання ОСОБА_1 надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею 1 га. по АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача вчинити певну дію, а саме - задовольнити клопотання ОСОБА_1 від 06.12. 2018 року в порядку ст. 118 Земельного кодексу України; зобов`язати надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею 1 га. по АДРЕСА_1 ; визнати протиправним бездіяльність Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області вул. Центральна 86-а с. Любимівка, Вільнянського району Запорізької області, а саме - неповідомлення заявника про день сесії сільради 18.04.2019 року про розгляд клопотання яке стосується інтересів заявника чим порушив моє Конституційне право на участь в розгляді заяви на сесії сільради; визнати протиправним та скасувати рішення №5 від 18.04.19 року Любимівської сільської ради Вільнянського району, Запорізької області вул. Центральна 86-а с. Любимівка, Вільнянського району Запорізької області; зобов`язати відповідача вчинити певну дію а саме - задовольнити клопотання ОСОБА_1 від 06.12.2018 року в порядку ст. 118 Земельного кодексу України - зобов`язати відповідача надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею 1 га. по АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом першої інстанції не було прийнято позовні вимоги щодо визнання протиправною діяльність відповідача, а саме ухилення від приведення земельної ділянки до цільового призначення відповідно до норм ст. 121 Земельного кодексу України та зобов`язання відповідача встановити інше цільове призначення земельної ділянки, а тому у колегії суддів апеляційного суду, з урахуванням ч. 5 ст. 308 КАС України, не має правових підстав для розгляду цих позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року в адміністративній справі №318/2889/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року в адміністративній справі №318/2889/18 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 27.11.2019 року, в повному обсязі постанова складена 02.12.2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко