Справа № 759/3585/19
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/980/19
В справі № 759/3585/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Гак Г.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Павлишина Миколи Петровича, Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Іващенка Владислава Олеговича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить:

-визнати протиправними дії відповідачів щодо складання постанов серії НК № 687492 від 13 лютого 2019 року та серії НК № 698910 від 13 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП;

-скасувати постанови серії НК № 687492 від 13 лютого 2019 року та серії НК № 698910 від 13 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Посилається в позові на те, що 13 лютого 2019 року відповідачами відносно нього були винесені постанови серії НК № 687492 та серії НК № 698910, якими визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вважає дії відповідачів протиправними, а постанови такими, що підлягають скасуванню у зв`язку з наступним.

Так, 13 лютого 2019 року він, керуючи транспортним засобом «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проспекту Академіка Палладіна на вулицю Академіка Булаховського, 2-а та був зупинений патрульним автомобілем.

До його автомобіля підійшов відповідач-1 - інспектор Павлишин М . П. , прізвище якого він дізнався лише з оскаржуваної постанови, та не представившись, повідомив, що ним було вчинене адміністративне правопорушення, що полягає у невиконанні вимог дорожнього знаку 5.16, чим порушено п. 8.7.ґ ПРД України.

Всупереч зазначеному, ним був виконаний маневр повороту ліворуч відповідно до знаку 5.16 з крайнього лівого ряду з достатньо великим радіусом.

На його прохання щодо надання відповідних доказів порушення йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю відповідного відеозапису.

В той же час, в постанові НК № 687492 від 13 лютого 2019 року як доказ був вказаний відеозапис з боді-камери поліцейського АА00356.

З наданого за його клопотанням відеозапису з боді-камер вбачається, що відповідачем був порушений порядок розгляду справи, зокрема відповідач не представився, його не було ознайомлено з його правами, постанову було складено без його відома та не надано йому на ознайомлення, в постанові було допущено закреслення, його притягли до відповідальності за неіснуючим пунктом ПДР, а саме - «8.7.ґ», в постанові невірно зазначений напрямок його руху, постанова винесена без достатніх доказів, а також відповідачем не було винесено протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, 13 лютого 2019 року відповідачем 2 - інспектором Іващенком В.О. було винесено постанову серії НК №698910 у зв`язку з тим що він, на думку відповідача порушив вимоги а. 2.1.ґ, не пред`явивши на вимогу відповідача полісу обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначає, що відповідачем 2 було незаконно пред`явлено вимогу щодо надання ним полісу, так як правил дорожнього руху ним порушено не було.

Крім того, відповідачем 2 при винесенні постанови були допущенні аналогічні зазначеним вище порушення при винесені оскаржуваної постанови.

Вважає постанови незаконними та необґрунтованими і просить задовольнити позов.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року справу передано до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвалою від 08 серпня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України, відповідачам був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а третій особі - для надання письмових пояснень.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідачі отримали копію ухвали про відкриття провадження 28 серпня 2019 року, а представник третьої особи - 27 серпня 2019 року.

Станом на день ухвалення рішення відповідачі своїм правом не скористалися, відзив на позовну заяву до суду не надали.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Скориставшись своїм правом, представник третьої особи надав до суду письмові пояснення, в яких проти позову заперечував.

Зазначав, що відповідно до постанови серії НК № 687492 позивач, керуючи транспортним засобом «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «рух по смугах», чим порушив 8.7.г Правил дорожнього руху.

Знак 5.16 "Напрямки руху по смугах" показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Якщо знак дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, то він дозволяє й розворот з цієї смуги.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач відреагував на адміністративне правопорушення, встановив причини та умови що сприяли вчиненню даного порушення у відповідності до ст. 245 КУпАП, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, що передбачені ст. 278 КУпАП, повідомив відповідача про його права, які передбачені ст. 268 КУпАП, але позивач стверджував, що не вбачає порушення ним ПДР ні чим не обґрунтовуючи дане твердження.

Таким чином, саме відповідач за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази, а також врахував те, що він особисто бачив, що 13 лютого 2019 року об 11 год. 20 хв. за адресою: м. Київ, на вул. Академіка Булаховського, 2а, позивач рухався на своєму транспортному засобі та порушив вимогу дорожнього знаку, а саме з смуги, яка має напрямок руху тільки прямо, здійснив рух ліворуч.

Таким чином, відповідно до покладених на відповідача обов`язків, останнім було винесено постанову відповідно до норм чинного законодавства.

Копію постанови позивач відмовився отримувати, про що свідчить відповідний запис у постанові.

Відповідно до постанови серії НК №698910 позивач керував транспортним засобом «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Київ, вул. А. Булаховського, 2а.

Відповідачем було виявлено пошкодження лобового скла в зоні дії склоочисників, а під час перевірки документів позивач не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.ґ Правил дорожнього руху.

Відповідно п. 2.1.г ПДР , водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтверджуючі документи (посвідчення).

Згідно п.п. 2.4.а ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач, виконуючи свої обов`язки, виявив адміністративне правопорушення, встановив причини та умови, що сприяли вчиненню даного порушення у відповідності до ст. 245 КУпАП, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, що передбачені ст. 278 КУпАП, повідомив відповідача про його права, які передбачені ст. 268 КУпАП, але позивач не скористався своїми законними правами, про що свідчить відсутність заявлених клопотань.

Після зупинки транспортного засобу позивач почав себе зухвало поводити, не визнавав вчиненого ним адміністративного правопорушення, але коли погодився пред`явити документи, не зміг знайти поліс обов`язкового страхування.

Після цього відповідач почав розгляд справи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та за результатами такого розгляду, виніс оскаржувану постанову.

Оскільки постанови винесені уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, просить у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 13 лютого 2019 року відповідачем - інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Павлишиним М. П. винесено постанову серії НК № 687492 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач у порушення п. 8.7.ґ ПДР України не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах».

Крім того, 13 лютого 2019 року відповідачем - інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Іващенком В. О. винесено постанову серії НК № 698910 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач у порушення п. 2.1.ґ ПДР України під час перевірки документів не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, з постанови серії НК № 687492 вбачається, що позивач в порушення п. 8.7.ґ ПДР України, керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах».

Згідно з п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяться на групи, зокрема, наказові знаки, які показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Згідно п.п. 33.5 п. 33 ПДР України знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Якщо знак дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, то він дозволяє й розворот з цієї смуги. Дія знака, що встановлений перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки 5.16 або 5.18, установлені на ньому, не дають інших вказівок.

Відповідно до п. 8.7 ПДР України світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.

На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

При винесені постанови відповідачем було зазначено, що позивач не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16, чим порушив п. 8.7.ґ ПДР України.

В той же час, Правила дорожнього руху не містять п. 8.7.ґ, на який посилався відповідач в оскаржуваній постанові.

Крім того, відповідачем не було зазначено, в чому саме виявилось порушення позивачем ПДР, а також вимоги якого дорожнього знаку було порушено позивачем та в чому саме.

З постанови серії НК №698910 вбачається, що позивач у порушення п. 2.1.ґ ПДР України під час перевірки документів не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону визначено, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи .

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Такі випадки визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 цього Закону контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 Закону при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Тобто, законом визначено випадки, за яких водій транспортного засобу зобов?язаний пред?являти поліс обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно зі ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2)якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається зі змісту постанови серії НК №687492 причиною зупинки транспортного засобу під керуванням позивача було порушення пункту 8.7.г Правил дорожнього руху.

В той же час, такий пункт у Правилах дорожнього руху відсутній.

Зі змісту постанови вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням позивача стало невиконання ним вимог дорожнього знаку 5.16 « рух по смугах», а саме:здійснив рух ліворуч з полоси, яка має напрямок руху тільки прямо.

Знак 5.16»рух по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Якщо знак дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, то він дозволяє й розворот з цієї смуги.

Тобто, це давало відповідачу підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням позивача.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП.

Обов`язок же доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2)чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, частини першої, другої, третьої і п`ятої статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідачі, не надавши до суду відзив на позовну заяву, заперечень проти вимог позивача та викладених ним обставин, не спростували.

Представник третьої особи, надавши до суду пояснення, будь-яких доказів дотримання відповідачами норм чинного законодавства при винесенні оскаржуваної постанови до них не надав, тверджень позивача не спростував.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності дій з боку відповідачів, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині.

Крім того, наявність чи відсутність у водія страхового полісу, з точки зору ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», не могла бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не могла бути встановлена поліцейським.

З урахуванням приведеного вище обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати страховий поліс, були відсутні.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Такими документами, зазначеними в п.2.1 Правил, є посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон). у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС, на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В той же час, слід звернути увагу на те, що Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, тобто є підзаконним нормативним актом, а підстави, за яких поліцейський наділений правом вимагати страховий поліс, визначено законом.

З точки зору закону підзаконний акт- це нормативний акт, що приймається уповноваженими нормотворчими суб`єктами на основі і на виконання законів і не повинні суперечити їм.

В свою чергу, з пояснень 3-ї особи вбачається, що відповідачем було виявлено пошкодження лобового скла в транспортному засобі в зоні дії склоочисників, а під час перевірки документів позивач не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.ґ Правил дорожнього руху.

Тобто, у зв`язку з якими саме порушеннями Правил дорожнього руху відносно позивача була винесена постанова про застосування адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається.

З пояснень представника 3-ї особи не вбачається, що відносно позивача виносилася постанова в зв`язку з наявними пошкодження лобового скла в транспортному засобі під керуванням позивача в зоні дії склоочисників.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 1, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Павлишина Миколи Петровича.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 687492 від 13 лютого 2019 року, винесену Інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Павлишиним Миколою Петровичем за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Визнати протиправними дії Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Іващенка Владислава Олеговича.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 698910 від 13 лютого 2019 року, винесену Інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Іващенком Владиславом Олеговичем за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А.Шереметьєва