Справа № 640/18730/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 листопада 2019 року м. Київ № 640/18730/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Головного управління Національної поліції України в м. Києві Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в м. Києві та Головного управління Національної поліції України в місті Києві, Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з позовом, в останній редакції якого від 13.05.2019 просила:

- визнати дії Головного управління МВС України в м. Києві протиправними щодо здійснення розрахунку та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 14.07.2017 відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 у справі №826/11746/16;

- зобов`язати Головне управління МВС України в м. Києві провести перерахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 14.07.2017 у справі №826/11746/16 та здійснити виплату невиплаченої суми заробітку, що полягає виплаті за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 14.07.2017;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в м. Києві щодо несплати позивачу до Пенсійного фонду України внеску за загальнообов`язкове державне пенсійне соціальне страхування, що в свою чергу є недоїмкою з 26.10.2015 по 14.07.2017;

- зобов`язати Головне управління МВС України в м. Києві провести оплату за позивача до Пенсійного фонду України єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з 07.11.2015 по 14.07.2017.

Відтак, незважаючи на те, що у складі відповідачів значиться Головне управління Національної поліції України, вимоги позивача до нього відсутні. В той же час, в судовому засіданні змінено статус третьої особи Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві на співвідповідача.

Ухвалою суду від 16.11.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06.12.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження.

05.09.2019 суд, заслухавши учасників судового процесу в судовому засіданні, в установленому порядку перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа №826/11746/16 про визнання незаконним і скасування наказу Головного управління МВС України в м. Києві про звільнення позивача зі служби, поновлення на посаді, зобов`язання допустити до виконання службових обов`язків з моменту поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення по дату винесення судового рішення, а також зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дати винесення судового рішення по дату її поновлення на роботі на посаді дільничного інспектора міліції відділу інспекторів міліції Деснянського районного управління.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 у справі №826/11746/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зокрема, суд:

- визнав протиправним і скасував наказ Головного управління МВС України в м. Києві від 06.11.2015 №1007 о/с «Щодо особового складу» в частині звільнення ОСОБА_1 ;

- поновив ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві;

- стягнув з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 14.07.2017, розрахованого виходячи з приписів Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Вищевказані судові рішення Окружного адміністративного суду міста Києва та Київського апеляційного адміністративного суду залишені без змін постановою Верховного Суду від 10.05.2019.

Таким чином, 12.10.2017 постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 у справі №826/11746/16 набрала законної сили та підлягає обов`язковому виконанню відповідачем - Головним управлінням МВС України в м. Києві.

Однак, згідно з доводами позивача указане судове рішення в частині виплати їй Головним управлінням МВС України в м. Києві середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 14.07.2017 виконане неналежним чином, що свідчить про протиправність дій названого суб`єкта владних повноважень. Так, згідно з наданим позивачем розрахунком розмір її середньомісячного грошового забезпечення за період вимушеного прогулу становить 48 855,84 грн., замість нарахованих та виплачених відповідачем 26 222,17 грн.

Окрім того, Головним управлінням МВС України в м. Києві за період з 26.10.2015 по 14.07.2017 до Пенсійного фонду України не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування із нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати, що призвело до виникнення недоїмки за указаний період.

Відтак, в частині яка стосується проведення розрахунку та виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу її вимоги, викладені в позовній заяві зводяться до визнання протиправними дій відповідача - Головного управління МВС України в м. Києві щодо виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/11746/16.

З огляду на викладене необхідне зазначити, що частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною другою указаної статті Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги до вищевказаної заяв. Зокрема, в такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Відтак, вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними його рішень, дій чи бездіяльності.

Натомість, ОСОБА_1 звернулася до суду не із заявою, а позовною заявою, в якій не зазначено номер адміністративної справи, відомості про набрання законної сили рішенням, яке не виконане відповідачем належним чином, а також відомості про наявність відкритого касаційного провадження, інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання, інформацію про хід виконавчого провадження, що не відповідає вимогам частини другої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України однозначно визначено, що заява може містити лише одну вимогу - вимогу про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності владного суб`єкта, тоді як подана ОСОБА_1 позовна заява поряд із вимогою про визнання протиправними дій Головного управління МВС України в м. Києві щодо розрахунку та виплати їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу на виконання рішення суду містить вимогу про зобов`язання останнього провести перерахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу та здійснити його виплату .

Отже, позивач подала позовну заяву, яка за змістом і характером вимог є новим адміністративним позовом до Головного управління МВС України в м. Києві про визнання протиправними дій щодо розрахунку та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу і зобов`язання провести перерахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу та виплатити його в загальному порядку, а не в порядку, передбаченому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України. Заявлені позивачем вимоги стосуються виконання рішення в адміністративній справі №826/11746/16 та повинні вирішуватися в межах цієї адміністративної справи відповідно до вимог статті 383 Кодексу адміністративного судочинства і не можуть розглядатися в іншому (новому) позовному провадженні.

Невідповідність позовної заяви вимогам статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України зумовлює необхідність її повернення позивачу в частині вимог до Головного управління МВС України в м. Києві про визнання протиправними дій щодо розрахунку та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання провести перерахунок середнього заробітку та виплатити його.

Доцільно зауважити, що суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» в межах виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа.

З наведеного випливає, що спосіб захисту, який обрала позивач, не усуває юридичного конфлікту і не відповідає об`єкту порушеного права. У такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі, якщо суд визнав його порушеним. При розгляді вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не має права зобов`язати його виконати шляхом ухвалення нового судового рішення, бо це буде порушенням процесуальних норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема тих, що регулюють виконавче провадження як завершальної стадії судового провадження.

Така позиція суду наразі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься в постанові від 13.02.2019 у справі №643/11906/15-а (адміністративне провадження №К/9901/57997/18).

Керуючись статтями 2, 6-9, 19, 169, 172, 241-243, 248, 256, 295, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними та незаконними дій та бездіяльності Головного управління МВС України в м. Києві та Головного управління Національної поліції України в м. Києві, Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, зобов`язання вчинити дії в частині вимог, спрямованих до Головного управління МВС України в м. Києві про визнання протиправними дій щодо розрахунку та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання провести перерахунок середнього заробітку та виплатити його позивачу, - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, у порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко