Справа № 480/2456/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 р. Справа № 480/2456/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Сіренко О.І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 (головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета) по справі № 480/2456/19

за позовом ОСОБА_1

до Московськобобрицької сільської ради

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2019, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Московськобобрицької сільської ради (далі - відповідач), в якій просив суд визнати протиправними дії відповідача, які полягають у ненаданні відповіді на заяву № 324 від 14.05.2019, та зобов`язати відповідача надати позивачу відповідь на заяву № 324 від 14.05.2019.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що засобами електронного зв`язку, позивач направив на електронну адресу відповідача " " заяву від 14.05.2019 № 324 у якій просив: "1. надати копію листа відповідача № 02-21/294 від 04.09.2018 адресованого ТОВ "ВСЕСВІТ ОНЛАЙН"; 2. надати копію договорів укладених: відповідачем з ТОВ "ВСЕСВІТ ОНЛАЙН"; відповідачем з правонаступником ТОВ "ВСЕСВІТ ОНЛАЙН", тобто з теперішнім надавачем інтернет послуг; 3. повідомити точний період і повідомити в які саме дні грудня 2017 та січня 2018 року, відповідач не мав доступу до інтернету; 4. повідомити точний період і повідомити в які саме дні грудня 2017 та січня 2018 року, відповідач не міг користуватись своєю електронною поштою; повідомити, навіщо відповідач розказував в суді про те, що із-за відсутності інтернету не міг отримати електронну пошту"(а.с 12).

Відповіді на зазначене звернення позивачу надано не було.

Суд першої інстанції, під час розгляду справи, дійшов до висновку, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених ним позовних вимог, тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі ст.ст. 5, 7 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно з ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

У разі якщо з поважних причин (інвалідність, обмежені фізичні можливості тощо) особа не може подати письмовий запит, його має оформити відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, обов`язково зазначивши в запиті своє ім`я, контактний телефон, та надати копію запиту особі, яка його подала.

Частинами 1, 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.

Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження.

У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

Якщо автор і адресат у письмовій формі попередньо не домовилися про інше, електронний документ вважається відправленим автором та одержаним адресатом за їх місцезнаходженням (для фізичних осіб - місцем проживання), у тому числі якщо інформаційна, телекомунікаційна, інформаційно-телекомунікаційна система, за допомогою якої одержано документ, знаходиться в іншому місці. Місцезнаходження (місце проживання) сторін визначається відповідно до законодавства.

Отже, відповідач, в розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації", є розпорядником інформації.

Зі змісту наведених норм вбачається, що обов`язок надання відповіді на запит виникає у розпорядника публічної інформації з моменту отримання належним чином оформленого запиту про надання публічної інформації.

За обставинами справи, позивач направив на електронну адресу відповідача заяву від 14.05.2019 № 324 (а.с. 12).

З пояснень відповідача від 14.08.2019 вбачається, що він не заперечує про отримання на електронну пошту заяви позивача № 324. Натомість зазначає, що в кінці заяви стоїть дата 14.05.2018, та знаючи про здатність позивача до маніпулювання фактами і його непорядність, прийнято рішення не надавати відповіді на заяви річної давності. Про рішення не надавати відповідь на заяву було повідомлено позивача (а.с. 22).

Колегія суддів зауважує на тому, що відповідачем не надано та матеріали справи не містять доказів щодо повідомлення позивача про рішення відповідача не надавати відповідь на заяву річної давності, тобто відсутні докази того, що запит позивача розглянуто.

Колегія суддів зазначає, що заява № 324 датована 14.05.2018. У той же час, відповідно до скриншоту електронного відправлення документів слідує, що заява датована 2019 роком, а зі змісту заяви вбачається, що позивачем ставляться питання щодо подій, які відбувалися після 14.05.2018 року, а саме: на початку заяви позивач зазначає про світлокопію листа ТОВ «ВСЕСВІТ ОНЛАЙН» № 24 від 04.09.2018. Дані обставини свідчать про наявність описки у даті заяви № 324.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відповідач, в межах своїх повноважень, повинен був розглянути запит позивача та надати обґрунтовану відповідь.

При цьому, відповідачем не доведено та матеріали справи не містять, що запит розглянуто шляхом особистого повідомлення позивача про рішення не надавати відповідь на заяву річної давності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку мають місце не протиправні дії відповідача, як зазначено в позовній заяві, а протиправна бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на заяву №324 від 14.05.2019.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на запит на інформацію, викладений у заяві № 324, направленій на адресу відповідача 14.05.2019, та зобов`язати надати інформацію на зазначений запит.

Судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, тому судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 по справі № 480/2456/19 - скасувати з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Визнати протиправною бездіяльність Московськобобрицької сільської ради, що полягає у ненаданні відповіді на запит на інформацію, викладений у заяві ОСОБА_1 за № 324, направленій на адресу Московськобобрицької сільської ради 14.05.2019.

Зобов`язати Московськобобрицьку сільську раду надати ОСОБА_1 відповідь на запит, викладений у заяві ОСОБА_1 за № 324, направленій на адресу Московськобобрицької сільської ради 14.05.2019.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал О.І. Сіренко