Справа № 520/4762/19
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 р.Справа № 520/4762/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старосуда М.І.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Калитки О. М. ,

при секретарі судового засідання Лисенко К.В.

за участю представника позивача - Ковтун А.С.

представника відповідача - Савельєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 05.09.19 року по справі № 520/4762/19

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 87 797,75 грн. податкового боргу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що вона сплатила борг за податковою вимогою №76250-17 від 22.05.2018 року, на підставі якої позивач звернувся до суду з позовною заявою і в процесі розгляду справи позивач фактично змінив підстави позову, посилаючись на податкову вимогу №108681-17 від 27.08.2018 року, яка їй не була вручена.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрована 12.07.2014 року як фізична особа - підприємець, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Податковий борг згідно вимоги від 22.05.2018 року № 76250-17 на суму 39 898,27 грн. відповідачем був сплачений.

27.08.2018р. контролюючим органом складена податкова вимога №108681-17, яка була направлена на податкову адресу відповідача та відповідно до копії повідомлення про вручення поштового відправлення зазначена податкова вимога була вручена 30.10.2018р.

Згідно матеріалів справи, позовна заява про стягнення коштів у сумі 87 797,75 грн. ґрунтується на самостійно задекларованих відповідачем податкових зобов`язаннях з єдиного податку та складається з: 46835,35 грн. - основного платежу, що виник на підставі поданої податкової декларації №27214 від 05.07.2018р.; 31142,92 грн. - основного платежу, що виник на підставі поданої податкової декларації №34122 від 17.10.2018р.; 11051,62 грн. - основного платежу, що виник на підставі поданої податкової декларації №1852 від 14.01.2019р.

З урахуванням переплати у розмірі 1232,14 грн. загальна сума неоплачених платежів за вказаними вище деклараціями складає 87 797,75 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що помилковість посилання в позовній заяві на попередню податкову вимогу від 22.05.2018 року № 76250-17, яка вже є відкликаною та з огляду на наявність діючої податкової вимоги від 27.08.2018 року, не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення узгодженого грошового зобов`язання по сплаті єдиного податку за самостійно поданими відповідачем податковими деклараціями, оскільки у матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем у встановлені законодавством строки податкового боргу в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За нормами п.п.14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до п.46.1 статті 46 податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1. ст. 14 ПК України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пунктом 59.3 ст. 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Таким чином, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов`язку та виникнення у нього податкового боргу.

З урахуванням приписів ст.42 Податкового кодексу України податкова вимога вважається належним чином врученою, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноважено представнику.

Таким чином, на контролюючий орган покладається обов`язок з вручення податкової вимоги шляхом: особистого вручення платнику податкової вимоги (під підпис); направлення податкової вимоги за вірною податковою адресою платника податків поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

Як підтверджено матеріалами справи, контролюючим органом була складена податкова вимога №108681-17 від 27.08.2018р., яка відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №908 була направлена на вірну податкову адресу платника податків - боржника та згідно поштового повідомлення зазначена податкова вимога була вручена під підпис відповідачу з відміткою «особисто» 30.10.2018р. і дана обставина засвідчена підписом працівника установи поштового зв`язку.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, що податкова вимога №108681-17 від 27.08.2018 року їй не була вручена, оскільки об`єктивних даних стосовно недостовірності відомостей в повідомленні про вручення поштового відправлення матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як підтверджено матеріалами справи, позовна заява про стягнення коштів у сумі 87 797,75 грн. ґрунтується на самостійно задекларованих відповідачем податкових зобов`язаннях з єдиного податку на підставі поданих податкових декларацій: №27214 від 05.07.2018р.; №34122 від 17.10.2018р.; №1852 від 14.01.2019р.

Посилання апелянта, що вона сплатила борг за податковою вимогою №76250-17 від 22.05.2018 року, на підставі якої позивач звернувся до суду з позовною заявою і в процесі розгляду справи позивач фактично змінив підстави позову, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки після виникнення нового податкового боргу відповідачу була надіслана податкова вимога №108681-17 від 27.08.2018 року, а позовна заява про стягнення коштів у сумі 87 797,75 грн. ґрунтується на самостійно задекларованих відповідачем податкових зобов`язаннях з єдиного податку на підставі поданих податкових декларацій: №27214 від 05.07.2018р.; №34122 від 17.10.2018р.; №1852 від 14.01.2019р., а тому сума податкових зобов`язань станом на момент звернення до суду із даним позовом є узгодженою та набула статусу податкового боргу.

З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення податкової вимоги та відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року по справі № 520/4762/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, а у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, постанова може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 02.12.2019 року