Справа № 295/6127/19
Суддя: Лєдньов Д. М.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/6127/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого - судді Лєдньова Д.М.

при секретарі Зубрицькій Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Житомирського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області Кравцова Володимира Андрійовича, за участю третьої особи - Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 , який є громадянином Республіки Камерун, звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 12.04.2019 року, якою його визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП як порушення іноземцями правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до довідки на тимчасове проживання НОМЕР_1 ОСОБА_1 має право проживати на території України до 19.07.2019 року.

Відповідачем допущено не вірну кваліфікацію правопорушення, оскільки завершення дії відповідного документа вказували на можливість притягнення до відповідальності за проживання на території України за документами, термін дії яких закінчився.

Відсутність умислу на порушення правил проживання на території України, на думку позивача, усувають склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідачем не дотримано вимог ст. 268 КУпАП, яка визначає права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та не забезпечено їх реалізацію в повному обсязі, зокрема щодо залучення адвоката, перекладача.

В судовому засіданні від 07.06.2019 року до участі в справі як третю особу залучено Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області.

Управлінням надано пояснення щодо позову, в якому вказано на те, що вчинені позивачем дії охоплюються диспозицією частини 1 статті 203 КУпАП, а перебування позивача на території України не ґрунтується на законних підставах і є триваючим правопорушенням.

Також зауважено, що в ході з`ясування обставин справи було встановлено, що громадянин Республіки Камерун ОСОБА_1 прибув в Україну з метою возз`єднання сім`ї з громадянкою України та документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 20.07.2018 року терміном дії до 19.07.2019 року, однак рішенням № 24 від 28.03.2019 року Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області за поданням СБУ в Житомирській області від 23.03.2019 року вказану посвідку скасовано на підставі підпункту 1 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання.

Третя особа звертає увагу, що під час складення протоколу уповноваженим працівником Житомирського РВ було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права, передбачені статтею 268 КУпАП.

Спілкування з громадянином здійснювалось англійською мовою через співробітників ГУНП в Житомирській області.

З урахуванням викладеного, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні від 07.06.2019 року позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали.

Представник Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області позов не визнала, вказала на відповідності дій відповідача вимогам чинного законодавства.

В судове засідання від 28.11.2019 року учасники не з`явились, від представника позивача надійшла заява про можливість продовження розгляду справи у відсутності сторони.

Відповідач, представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про час розгляду справи були обізнані. На адресу суду надійшла заява про відкладення слухання справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області у засідання.

Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі ч.3 ст. 194, п.1 ч.3 ст. 205 КАС України.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивач - громадянин Республіки Камерун ОСОБА_1 , прибув в Україну з метою возз`єднання сім`ї з громадянкою України та документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 20.07.2018 року терміном дії до 19.07.2019 року. Рішенням № 24 від 28.03.2019 року Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області за поданням СБУ в Житомирській області від 23.03.2019 року вказану посвідку скасовано на підставі підпункту 1 пункту 63 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 322.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПН МЖТ № 034869 від 12.04.2019 року, складеною начальником Житомирського РВ УДМС України в Житомирській області Кравцовим В.А., позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП як проживання без документів на право проживання в Україні, застосовано адміністративне стягнення вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Положення ч.1 ст. 203 КУпАП встановлюють відповідальність в разі порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень,передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами... Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Суду не надано доказів про те, що при складенні протоколу позивачу було роз`яснено зміст ст. 268 КУпАП зрозумілою для нього мовою, надано можливість подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу рідною мовою або мовою, якою він володіє.

Згідно зі ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

За положеннями ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Перекладач зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно доручений йому переклад.

З приводу зауважень третьої особи про те, що спілкування із позивачем здійснювалось працівниками ГУНП в Житомирській області, які володіють англійською мовою, суд звертає увагу, що саме за поданням Головного управління Національної поліції в Житомирській області ініційовано притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Вказане виявляє собою фактичне процесуальне заміщення незалежного та самостійно визначеного суб`єкта - перекладача, та виключає безстороннє адміністративне провадження, яке, крім іншого, полягає у всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За таких умов, складений з порушенням вимог законодавства протокол не може вважатись допустимим доказом на підтвердження зазначених у ньому обставин. Як зауважувалось вище, позивач був позбавлений можливості надати пояснення, в тому числі щодо обізнаності про скасування посвідки про тимчасове проживання на території України.

Так само не було забезпечено участь перекладача при розгляді справи та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод право кожного обвинуваченого на переклад мовою, якою володіє особа, розглядається як невід`ємна складова права на захист (параграф 3 ст. 6 Конвенції).

Право на допомогу перекладача є однією зі складових прав обвинуваченого на захист, у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суду не надано доказів на підтвердження інформування позивача про скасування посвідки та тимчасове проживання шляхом направлення йому відповідного рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області з перекладом на рідну мову.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відбулось із вищевказаними порушеннями вимог законодавства, наявність умислу в діях позивача на час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено, винесена постанова не може вважатись рішенням, яке грунтується на повному та всебічному з`ясуванні всіх обставин, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 90, 241-256, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії ПН МЖТ № 034869 від 12.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження по справі закрити.

Оскільки сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, судовий збір компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.М.Лєдньов