Справа № 240/10950/19
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10950/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

03 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли Віталія Едуардовича від 18 вересня 2019 року про закінчення виконавчого провадження, що прийнята у виконавчому провадженні №59459615, відкритому за виконавчим листом Житомирського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі №240/5948/18;

- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити негайні заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду щодо зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи з 9 серпня 2017 року внаслідок поранення, контузії, захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, з підстав протиправності вказаної постанови.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що твердження суду першої інстанції щодо відмінності між "зобов`язанням вирішити питання про призначення і виплати допомогу" та "зобов`язанням призначити і виплатити допомогу" є безпідставними з огляду на те, що в дійсності юридична конструкція цих механізмів є повністю тотожною. Так, "вирішення питання" щодо вчинення певних дій є лише додатком до основного способу - "призначення та виплати" і не може розглядатися як альтернатива на вчинення суб`єктом владних повноважень дій на свій розсуд та трактуватись як можливість, всупереч рішенню суду, прийняти рішення щодо відмови у призначенні і виплаті допомоги, право на яку було встановлено судом.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, питання щодо розгляду заяви позивача про призначення та виплати одноразової грошової допомоги були предметом розгляду в адміністративній справі №240/5948/18.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 року скасовано, прийнято постанову якою, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи з 09.08.2017 року внаслідок поранення, контузії, захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.10.2018 року №104. Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи з 09.08.2017 року внаслідок поранення, контузії, захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017 року та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З метою забезпечення виконання судового рішення, 11.06.2019 року Житомирським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №1949/2019.

12.06.2019 року представником позивача на ім`я начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було подано заяву про примусове виконання рішення та виконавчий лист №1949/2019 від 11.06.2019 року.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.07.2019 року ВП №59459615 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа. Божнику надано десятиденний термін для виконання рішення суду.

Юридичним департаментом Міністерства оборони України на адресу відповідача направлено заяву вих. №248/5424 від 19.07.2019 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі судового рішення.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 31.05.2019 року №67, на виконання рішення суду в адміністративній справі №240/5948/18, комісією було розглянуто документи щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . За результатами розгляду прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги та компенсаційних сум.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 18.09.2019 року ВП №59459615 у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019 року у справі №240/5948/18.

Вказану постанову було направлено учасникам виконавчого провадження №59459615 супровідним листом вих. №59459615/2 від 18.09.2019 року.

Не погоджуючись із рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини між сторонами врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, згідно ст. 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 4 ст. 19 Закону №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Суд критично ставиться до доводів позивача в частині не виконання судового рішення в адміністративній справі №240/5948/18 та зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що юридичним департаментом Міністерства оборони України на адресу відповідача направлено заяву вих. №248/5424 від 19.07.2019 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі судового рішення.

Отже, зі змісту вищезазначеного листа слідує, що Міністерством оборони України розглянуто питання щодо призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що виконавчий лист від 11.06.2019 року № 1949/2019 не містить жодних вимог щодо прийняття конкретного рішення за результатами розгляду відповідачем цього питання.

Крім того, державний виконавець не наділений повноваженнями щодо надання оцінки рішенню, вчиненому на виконання виконавчого листа.

Таким чином, отримавши від Міністерства оборони України листа про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019 року по справі №240/5948/18, відповідач мав законні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що за своєю юридичною конструкцією "зобов`язати вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги" не є тотожним встановленню судом зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу.

Так, застосований судовим рішенням у справі №240/5948/18 спосіб захисту порушеного права, з урахуванням дискреційних повноважень Міністерства оборони України, полягає саме у зобов`язанні належним чином розглянути заяву позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги із доданими документами, що передбачає за результатами розгляду заяви прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, або рішення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019 року у справі №240/5948/18 була фактично виконана у повному обсязі, що підтверджується змістом Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 31.05.2019 року №67.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів дійшла висновку, що за доведеної наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, передбачених пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, відповідачем правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 18.09.2019 року ВП №59459615.

Відповідачем на виконання вимог частини другої статті 77 КАС України та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано, а позивачем не доведено протиправність постанови про закінчення виконавчого провадження, а тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 грудня 2019 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Шидловський В.Б.