Справа № 266/4205/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року справа №266/4205/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача - адвоката - Конишева Аркадія Геннадійовича на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2019 року у справі № 266/4205/19 (головуючий суддя І інстанції - Пантелєєв Д.Г.), складене у повному обсязі 23 серпня 2019 року у м. Маріуполь Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у Донецькій області Кухтіна Олександра Миколайовича про скасування постанови серії НК № 644930 від 04.07.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом до інспектора 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у Донецькій області Кухтіна Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови «Про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» від 04.07.2019 року серії НК № 644930 відносно притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу громадянина України ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП та ст. 125 КУпАП, яка прийнята відповідачем (а.с. 2-6).

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 24-25).

Не погодившись з судовим рішенням, позивач через свого представника - адвоката - Конишева Аркадія Геннадійовича подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2019 року у справі № 266/4205/19 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що у спірній постанові не зазначено на який саме технічний засіб знято правопорушення, яке інкримінується позивачу, крім того постанова є нечитабельною.

Вважає, що наданий позивачем відеозапис не є допустимим доказом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначив, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам в частині їх достовірності.

Крім того, звернув увагу суду апеляційної інстанції, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки не звернув уваги на те, що часткове не освітлення номерного знаку та пошкодження правого заднього колесу не дає підстави для притягнення позивача до відповідальності.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що до моменту зупинки позивача йому було відомо про несправність лівої фари (а.с. 31-39).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 04.07.2019 року інспектором патрульної поліції 3 роти батальйону УПП Донецької області Кухтіним О.М., який є уповноваженою посадовою особою органу поліції, була винесена постанова серії НК №644930, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 1, ст. 125 ч.1 КУпАП за те, що він, у порушення вимог п. п. 2.9 (в), 30.2, 31.4.5 ПДР України, 04.07.2019 року о 03.00 годині, керуючи автомобілем «ЗАЗ TF698К СПГ», номерний знак НОМЕР_1 , під час руху по вул. Макара Мазая керував транспортним засобом, в якого був частково не освітлений номерний знак та було пошкоджено колесо, в якого було оголений корд, чим порушив п. п. 2.9 (в), 30.2, 31.4.5 ПДР України, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. (а.с. 7).

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийнятої спірної постанови, в якості доказу скоєння правопорушення посилався на відеозапис, наданий відповідачем до матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

Пунктом 2.9 в Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до п. 30.2 Правил дорожнього руху забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Згідно з п. 31.4.5 (п.п. б) Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З аналізу вищезазначених норм процесуального права слідує, законодавець встановив презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позовних вимог, виходив з відеозапису, наданого відповідачем до суду, суд апеляційної інстанції погоджується з цим висновком та визнає цей доказ за належний, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд апеляційної інстанції вивчивши спірну постанову( читабельний варіант наданий до суду апеляційної інстанції на виконання ухвали суду) дійшов висновку, що відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що спростовує доводи апелянта.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Судом апеляційної інстанції витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію спірної постанови, в якій є зазначення проведення відеозйомки технічними засобами ВХО 759312 ТСЦ 1441 13.01.2019, відтак, наданий відповідачем відеозапис є належним доказом скоєння позивачем адміністративного правопорушення, яке інкримінується позивача.

При цьому, суд апеляційної інстанції вивчив цей відеозапис, та зазначає, що освітлення номерного знаку автомобіля не є чітким, повністю видимим,оскільки одна з лампочок не працювала та номерний знак був частково неосвітлений, крім того з відеозапису чітко вбачається пошкодження корду колесу, що є встановленим в судах першої та апеляційної інстанції.

Суд не приймає до уваги посилання апелянта, що зазначені порушення забороняють експлуатацію транспортного засобу, оскільки встановленими обставинами по справі доведено, що саме не освітлення номерного знаку та оголений корд, є порушенням ПДР України за які передбачена адміністративна відповідальність за нормами КУпАП.

Враховуючи те, що в матеріалах наявні належні докази вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч. 1 ст. 122, 125 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення спірної постанови без змін.

Посилання апелянта на відсутність акту щодо перевірки КТЗ на технічну несправність є незмістовним та апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки складання даного акту не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача - адвоката - Конишева Аркадія Геннадійовича на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької областівід 23 серпня 2019року у справі № 266/4205/19- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції проголошено 04 грудня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко