Справа № 160/1989/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1989/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача Помазкіна А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 р. (суддя Турлакова Н.В., повне судове рішення складено 14.06.2019 р.) в справі № 160/1989/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості № UA500060/2018/000049/2 від 23.10.2018 р., картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2018/08587 від 23.10.2018 р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасоване рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 23.10.2018 р. №UA500060/2018/000049/2; визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23.10.2018 р. №UA500060/2018/08587.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції, що під час митного контролю товарів за митною декларацією, поданою позивачем, програним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення перевірки правильності визначення митної вартості. В поданих декларантом для митного оформлення товарів документах містяться розбіжності, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, та всіх відомостей щодо ціни, що була сплачена або підлягала сплаті.

Так, у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо вартості упаковки та пакувальних матеріалів, а також робіт, пов`язаних з пакуванням, як складової частини митної вартості. При цьому в специфікації № 294 від 03.09.2018 р. до контракту, інвойсі від 03.09.2018 р. № 18HDL1069TTF30, пакувальному листі зазначені умови поставки FOB Нінгбо, Китай, та не зазначений перелік витрат, які входять до ціни товару.

Наданий декларантом на вимогу відповідача прайс-лист на містить терміну дії, тобто надані на вимогу відповідача додаткові документи виявлені розбіжності не спростували, а інші документи, яки вимагались, декларантом не надано.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.06.2014 р. між ТОВ «АТБ-маркет» як покупцем та Ningbo home-dollar ІМР. & Exp.corp, (Нінгбо, Китай) як продавцем укладено контракт на поставку продукції № 2737-HD/CN.

Специфікацією від 03.09.2018 р. № 294 до контракту погоджено продаж на умовах поставки FOB-Ningbo (Інкотермс 2000) товару, а саме: карнавальна шапка (артикул HD0143) у кількості 39600 шт., вартість за одиницю 0,94 доларів США, на загальну суму 37224,00 доларів США; рукавиці чоловічі в`язані (артикул HD0494) у кількості 12912 пар, вартість за одиницю 0,93 доларів США, на загальну суму 12008,16 доларів США; чоботи жіночі (артикул HD0777) у кількості 3432 пари, вартість за пару 7,52 доларів США, на загальну суму 25808,64 доларів США; тапочки кімнатні гостьові (артикул HD0750) у кількості 21600 пар, вартість за пару 0,66 доларів США, на загальну суму 14256,00 доларів США.

Специфікацією від 03.09.2018 року № 294 визначено умови оплати: оплата здійснюється протягом 5 банківських днів з дати митного оформлення в Україні.

22.10.2018 р. декларантом надано до Одеської митниці ДФС митну декларацію № UA500060/2018/032051 на товар чоботи жіночі (артикул HD0777); тапочки кімнатні гостьові (артикул HD0750).

Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, визначена за ціною, обумовленою контрактом, та включає витрати на транспортування і страхування. Вартість товару визначена декларантом за першим методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).

Для митного оформлення позивачем подані документи, встановлені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме: зовнішньоекономічний контракт №2737-ND/СN від 16.06.2014 року; специфікація до контракту № 294 від 03.09.2018 року; рахунок-фактура (інвойс) №18HDL1069TTF30 від 03.09.2018 року; договір транспортного експедирування №02-2015-7 від 02.07.2015 року з рахунками на його оплату від 22.10.2018 року № 1447/1 та № 1447/2; Генеральний договір добровільного страхування вантажів № 40-0197-18-00011 від 01.03.2018 року; страховий сертифікат №40-0197-18-00011/1510 від 11.09.2018 року та інші документи згідно з графою 44 митної декларації №UA500060/2018/032051.

22.10.2018 року на підставі ч. 3 статті 53 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій вартість товару або сировини.

Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

У відповідь на повідомлення № 6dc7207d-3565-4eaa-b726-0c67371dd9f1 від 22.10.2018 року до митної декларації №UA500060/2018/032051 листом від 23.10.2018 року № 2310/1 декларантом на вимогу органу доходів та зборів підтвердити заявлену митну вартість додатково надано наступні документи: прайс-лист виробника товару б/н від 16.08.2018 р., комерційну пропозицію б/н від 20.08.2018 р., копію митної декларація країни відправлення № 17411527 від 04.09.2018 року.

Цим листом декларантом проінформовано орган доходів і зборів про те, що для митного оформлення надавалися рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг від 22.10.2018 року № 1447/1 та №1447/2, а також про неможливість подачі виписки з бухгалтерської документації у зв`язку з тим, що відповідно до специфікації № 294 від 03.09.2018 року оплата за товар здійснюється протягом 5 банківських днів з дати митного оформлення; згідно з умовами договору транспортного експедирування від 02.07.2015 року № 02-2015-7 акт надання послуг (звіт експедитора) надається перевізником після вивантаження вантажу на склад отримувача, а на момент митного оформлення вантаж ще не був доставлений на склад отримувача; оплата за надані послуги здійснюється протягом 14 банківських днів після підписання обома сторонами акту здачі-приймання наданих послуг; калькуляція транспортних витрат не надавалася у зв`язку з тим, що для здійснення перевезення товару власний транспорт ТОВ «АТБ-Маркет» не використовувався.

Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2018/000049/2 від 23.10.2018 року, згідно з яким відкоригована задекларована митна вартість товару (тапочки кімнаті гостьові) із застосуванням резервного методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівень 1,4646 дол. США/пара замість 0,66 дол. США/пара.

У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару позивачу відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2018/08587 від 23.10.2018 р.

Встановивши, що п. 2.2 контракту № 2737-HD/CN визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості товару.

Також судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «АТБ-Маркет» як клієнтом та ТОВ «Фосдайк Груп» як експедитором укладено договір транспортного експедирування від 02.07.2015 року № 02-2015-7, умовами якого визначено, що експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта виконати, а за необхідності також організувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, а клієнт зобов`язується прийняти та сплатити належним чином надані послуги.

Транспортування з порту Нінгбо (КНР) до порту Одеса (Україна) організоване ТОВ «Фосдайк Груп» (експедитором) за плату і за рахунок ТОВ «АТБ-Маркет» (клієнта), у зв`язку з чим суд першої інстанції вважав, що будь-які витрати, які могли виникнути під час перевезення вантажу за маршрутом Нінгбо (КНР) - Одеса (Україна), покладаються на експедитора з подальшою оплатою клієнтом.

Відповідно до договору транспортного експедирування від 02.07.2015 року № 02-2015-7 ТОВ «Фосдайк Груп» 22.10.2018 року надано позивачу рахунки на оплату № 1447/1 за морське перевезення контейнера № TGHU8938779 на суму 57491,28 грн. (з податком на додану вартість) та № 1447/2 за навантажувально-розвантажувальні роботи, ТЕО в порту контейнера №TGHU8938779 на суму 16909,20 грн. (з податком на додану вартість).

Номер контейнера, зазначений в рахунках від 22.10.2018 р. № 1447/1 та 1447/2, кореспондується з номером контейнера, який зазначений в інвойсі від 03.09.2018 р. № 18HDL1069TTF30.

Суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивача про неможливість надання платіжних документів на підтвердження здійснення оплати транспортних послуг через не настання строку здійснення оплату, а подання декларантом рахунків на оплату №1447/1 та №1447/2 від виконавця договору транспортного експедирування, що містять реквізити сторін та суму платежу, вважав належним підтвердженням числових значень транспортних витрат.

Суд визнає приведені вище висновки суду першої інстанції обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «АТБ-маркет» на підставі контракту № 2737-HD/CN від 16.04.2014 р., укладеному з Ningbo Home-Dollar IMP. & Exp.Corp (Нінгбо, Китай), специфікації № 294 від 03.09.2018 р. до контракту ввезено на митну територію України, зокрема, чоботи жіночі (артикул HD0777) у кількості 3432 пари, вартість за пару - 7,52 доларів США, на загальну суму 25808,64 доларів США; тапочки кімнатні гостьові (артикул HD0750) у кількості 21600 пар, вартість за пару - 0,66 доларів США, на загальну суму 14256,00 доларів США.

22.10.2018 р. декларантом подано до Одеської митниці ДФС електронну митну декларацію № UA500060/2018/032051 на товар - чоботи жіночі (артикул HD0777); тапочки кімнатні гостьові (артикул HD0750).

Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, визначена за ціною, обумовленою контрактом, та включає витрати на транспортування і страхування. Вартість товару визначена декларантом за першим методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).

На підтвердження митної вартості товару декларантом подано документи, передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України: зовнішньоекономічний контракт №2737-ND/СN від 16.06.2014 року; специфікація до контракту № 294 від 03.09.2018 року; рахунок-фактура (інвойс) №18HDL1069TTF30 від 03.09.2018 року; договір транспортного експедирування №02-2015-7 від 02.07.2015 року з рахунками на його оплату від 22.10.2018 року № 1447/1 та № 1447/2; Генеральний договір добровільного страхування вантажів № 40-0197-18-00011 від 01.03.2018 року; страховий сертифікат №40-0197-18-00011/1510 від 11.09.2018 року та інші документи згідно з графою 44 митної декларації №UA500060/2018/032051.

АСАУР за ЕМД № UA500060/2018/032051 зґенеровано обов`язкову форму контролю щодо контролю правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з можливим заниженням митної вартості.

Відповідачем здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, за результатами якого встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять наступні розбіжності.

1. Декларантом не надано усіх документів на підтвердження транспортних витрат, до яких відносяться рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспорту), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність тощо.

2. В наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, як складової митної вартості.

Відповідачем повідомлено декларанта про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення.

23.10.2018 р. декларантом надано органу доходів і зборів прайс-лист виробника товару б/н від 16.08.2018 р., комерційну пропозицію б/н від 20.08.2018 р., копію митної декларація країни відправлення № 17411527 від 04.09.2018 р.

Одночасно декларантом проінформовано орган доходів і зборів про те, що для митного оформлення надавалися рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг від 22.10.2018 р. № 1447/1 та №1447/2, а також про неможливість надання виписки з бухгалтерської документації у зв`язку з тим, що відповідно до специфікації № 294 від 03.09.2018 р. оплата за товар здійснюється протягом 5 банківських днів з дати митного оформлення; згідно з умовами договору транспортного експедирування від 02.07.2015 р. № 02-2015-7 акт надання послуг (звіт експедитора) надається перевізником після вивантаження вантажу на склад отримувача, а на момент митного оформлення вантаж ще не доставлений на склад отримувача; оплата за надані послуги здійснюється протягом 14 банківських днів після підписання обома сторонами акту здачі-приймання наданих послуг; калькуляція транспортних витрат не надавалася у зв`язку з тим, що для здійснення перевезення товару власний транспорт ТОВ «АТБ-Маркет» не використовувався.

Одеською митницею 23.10.2018 р. прийняте рішення про коригування митної вартості №UA500060/2018/000049/2, яким митна вартість товару (взяття домашнє (тапочки) з верхом із текстильних матеріалів) визначена за другорядним методом визначення митної вартості (2ґ - резервний метод), до вартості 1,4646 дол. США/пара замість 0,66 дол. США/пара.

23.10.2018 р. Одеською митницею видано позивачу картку відмови № UA50060/2018/08587 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з ч. ч. 8-9 цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з ч. 6 цієї статті орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Одеською митницею встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Щодо зазначення органом доходів і зборів як підстави для коригування митної вартості, що в наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, як складової митної вартості, суд вказує на наступне.

Підпунктом «в» частини 10 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Тобто, у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Оскільки пунктом 2.2 контракту № 2737-HD/CN визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, тому вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем (позивачем), у зв`язку з чим не може окремо включатися до митної вартості товару.

Посилання апелянта на відсутність у специфікації окремого зазначення про включення до вартості товару витрат на пакування є безпідставними, через те, що законодавством не встановлено вимог щодо обов`язку зазначати числове значення таких витрат.

Крім того, в цьому випадку при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.03.2018 р. в справі № 815/3142/17.

Стосовно не надання декларантом усіх документів на підтвердження транспортних витрат, до яких відносяться рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспорту), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність тощо суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

В спірному випадку поставка товарів здійснюється на умовах FOB Нінгбо, Китай, вартість товару включає в себе вартість навантаження товару у постачальника, вартість пакування та маркування. (п. 2.2 Контракту № 2737-HD/CN).

Судом встановлено, що між ТОВ «АТБ-Маркет» як клієнтом та ТОВ «Фосдайк Груп» як експедитором укладено договір транспортного експедирування від 02.07.2015 р. № 02-2015-7, за умовами якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта виконати, а за необхідності також організувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, а клієнт зобов`язується прийняти та сплатити належним чином надані послуги.

Відтак, є правильним зазначення судом першої інстанції, що транспортування з порту Нінгбо (КНР) до порту Одеса (Україна) організоване експедитором ТОВ «Фосдайк Груп» за плату і за рахунок ТОВ «АТБ-Маркет», відповідно, витрати під час перевезення вантажу за маршрутом Нінгбо (КНР) - Одеса (Україна) покладаються на експедитора з подальшою оплатою клієнтом.

ТОВ «Фосдайк Груп» 22.10.2018 р. надано ТОВ «АТБ-Маркет» рахунки на оплату № 1447/1 за морське перевезення контейнера № TGHU8938779 на суму 57491,28 грн., в тому числі податок на додану вартість, та № 1447/2 за навантажувально-розвантажувальні роботи, ТЕО в порту контейнера №TGHU8938779 на суму 16909,20 грн., в тому числі податок на додану вартість.

Номер контейнера, зазначений в рахунках від 22.10.2018 р. № 1447/1 та 1447/2, відповідає номеру контейнера, який зазначений в інвойсі від 03.09.2018 р. № 18HDL1069TTF30.

Під час консультацій декларантом проінформовано орган доходів і зборів про неможливість поданя додаткових документів для підтвердження транспортних витрат. Так, декларантом зазначено, що згідно з умовами договору транспортного експедирування від 02.07.2015 р. № 02-2015-7 акт надання послуг (звіт експедитора) надається перевізником після вивантаження вантажу на склад отримувача, а на момент митного оформлення вантаж не доставлений на склад отримувача; оплата за надані послуги здійснюється протягом 14 банківських днів після підписання обома сторонами акту здачі-приймання наданих послуг.

При цьому калькуляція транспортних витрат не надавалася у зв`язку з тим, що для здійснення перевезення товару власний транспорт позивачем не використовувався.

Таким чином, на час здійснення митного оформлення декларант не мав можливості надати органу доходів і зборів платіжні документи на підтвердження здійснення оплати транспортних послуг через не настання строку здійснення оплату, а подання декларантом рахунків на оплату №1447/1 та №1447/2 від виконавця договору транспортного експедирування, що містять реквізити сторін та суму платежу.

Оскільки надані декларантом відповідачу рахунки на оплату №1447/1 та №1447/2 від виконавця договору транспортного експедирування, що містять реквізити сторін та суму платежу, повністю підтверджували розмір витрат та транспортне експедирування, суд визнає необґрунтованим зазначення відповідачем про не підтвердження відповідачем таких витрат.

Стосовно зауважень відповідача про не надання додатково витребуваних документів суд вказує, що такі документами не є документами, які підтверджують митну вартість товару у розумінні ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Суд вказує, що подані декларантом документи надавали змогу органу доходів і зборів перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки такі документи не містили розбіжностей щодо найменування імпортованого товару, його кількості та вартості.

Відтак, суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Суд вважає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів орган доходів і зборів повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Суд не піддає сумніву право органу доходів і зборів контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством. При цьому враховується, що статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Суд зазначає, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11.09.2012 р. (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також в постанові від 31.03.2015 р. в справі № 21-53а15, відповідно до якого митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, з урахуванням умов поставки товару, орган доходів і зборів мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 Митною кодексу України.

Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу, не спростовані відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 р. в справі № 160/1989/19 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 р. в справі № 160/1989/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 02.12.2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.12.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш