Справа № 675/2601/19
Суддя: Столковський В. І.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/2601/19
Провадження № 2-аз/675/3/2019
У Х В А Л А

"04" грудня 2019 р. м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Столковський В. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову, що подана до пред`явлення позову ОСОБА_1 до начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» Довгополенка Павла Володимировича, Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» про оскарження постанови про накладення дисциплінарного стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор,

в с т а н о в и в :

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» Довгополенка П. В. від 29 листопада 2019 року про застосування до заявника дисциплінарного стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 14 діб.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вказана постанова є незаконною та сфабрикованою. Відтак, для забезпечення його права на гідність, ефективного захисту його інтересів, можливості отримання ОСОБА_1 кваліфікованої правової допомоги та подання до суду відповідного адміністративного позову про оскарження зазначеного акта індивідуальної дії є необхідність у зупиненні дії вказаної постанови до вирішення спору по суті.

У відповідності до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, приходжу до висновку, що вказана заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями ч. 1 ст. 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, ОСОБА_1 не навів у своїй заяві обставин існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, або обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, а також не навів обставин, які б вказували на наявність очевидних ознак протиправності індивідуального акта, який він має намір оскаржити.

Заявник у своїй заяві вказав лише про те, що вказаний ним захід є необхідним для забезпечення його права на гідність та можливості отримання ним кваліфікованої правової допомоги з метою подання до суду відповідного адміністративного позову, однак такі обставини в силу процесуального закону не можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, заява ОСОБА_1 є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності постанови від 29 листопада 2019 року про застосування до заявника дисциплінарного стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 14 діб.

Разом із тим, із поданої заяви вбачається, що постанова від 29 листопада 2019 року про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 14 діб винесена начальником Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» Довгополенком ОСОБА_2 . В.

Згідно з положеннями п. 13-1 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2, ч. 9 статті 539 КПК України, засудженим надане право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність адміністрації установи виконання покарання до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до приписів ст.ст. 131, 132, 134 КАС України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. За невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення, як, зокрема, поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Накладене стягнення звертається до виконання негайно, а у виняткових випадках - у строк не пізніше одного місяця з дня його накладення. Якщо протягом місяця з дня накладення стягнення воно не було звернено до виконання, то це стягнення не виконується.

Поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або в карцер чи переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов`язки, з визначенням строку тримання.

Засуджений може оскаржити накладене на нього стягнення, однак подання скарги не зупиняє виконання стягнення.

Слід зазначити, що обраний позивачем захід забезпечення адміністративного позову фактично є рівнозначним позовним вимогам, які полягатимуть у оскарженні постанови про накладення на нього дисциплінарного стягнення. Тому, забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про накладення дисциплінарного стягнення, суд позбавить виправну установу можливості звернути відповідну постанову до виконання, чим фактично ухвалить рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150-154, 242, 243, 248, 294 КАС України, суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 15 днів з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повна ухвала складена 04 грудня 2019 року.

Суддя: В. І. Столковський