Справа № 163/1354/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року № 857/12142/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача - Качмара В.Я.,

суддів - Большакової О.О., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2019 року у справі №163/1354/19 (суддя Чишій С.С., м.Любомиль Волинської області) за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Волинської митниці ДФС (далі - Митниця) в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 19.06.2019 №1459/20500/19 (далі - Постанова).

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2019 року позов задоволено. Постанову визнано протиправною та скасовано. Провадження в справі про порушення митних правил закрито.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи вказує, що за результатом аналізу документів, надісланих митним органом Литовської Республіки, встановлено, що ціна, за яку продано автомобіль позивачу, є значно вищою за вартість, яка заявлена в митній декларації. Так, згідно отриманих документів транспортний засіб марки «Рено Меган» був проданий компанією UAB «T&S MOBILE» позивачу за ціною 4340 євро. Серед отриманих від литовських митних органів документів була копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на території України, яка була надіслана до компанії UAB «T&S MOBILE» для підтвердження вивезення транспортного засобу за межі Європейського Союзу, оскільки експортна декларація при вивезенні не подавалась. Наведе вказує на наявність під час митного оформлення у позивача іншого пакету документів на даний транспортний засіб, де містилась інформація про справжню та достовірну вартість автомобіля, що вказує на прямий умисел позивача на вчинення правопорушення, яке полягало в уникненні від сплати митних платежів у повному обсязі. Крім того, згідно графи 9 поданої до митного оформлення митної декларації типу ІМ40ДЕ №205100/2018/011396 особою (далі - МД), відповідальною за фінансове врегулювання є ОСОБА_1 .

Також, апелянт звертає увагу, що виявлення факту порушення стало можливим лише після отриманих документів від митних органів Литовської Республіки, разом з тим, на момент митного оформлення, Митниці не було відомо про наявність інших документів на вказаний товар, що містять інформацію про іншого відправника та продавця товару, а також вартості товару. Вказана інформація була встановлена лише на підставі проведеного аналізу та співставлення отриманих документів з митних органів Литовської Республіки з тими, що подавались до оформлення.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі, шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. При цьому, цей суд зазначив, що Митниця під час розгляду справи про порушення митних правил жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Митниці раніше декларантом позивача.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, 06.07.2018 здійснено митне оформлення легкового автомобіля RENAULT MEGANE, бувший у використанні, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (далі - ТЗ), за поданою декларантом (митним брокером) Приватним підприємством «Прайд сервіс» Дмитрук В.І. МД (а.с.27).

Згідно договору купівлі-продажу від 03.07.2018 №11-00 вартість ТЗ становить 1200 євро, його продавцем виступала компанія UAB «T&S MOBILE», отримувачем - ОСОБА_1 (а.с.28-29).

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 52609,27 грн було нараховано та сплачено 22423,30 грн митних платежів.

Державною фіскальною службою України (далі - ДФС) отримано запит литовських митних органів від 28.12.2018 про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також ТЗ позивача.

01.02.2019 документи литовських митних органів ДФС надіслало Митниці для проведення перевірки (а.с.37-45).

Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN №18LTKC0100EK09AB74 від 03.07.2018, довідки-рахунку від 07.07.2018 серії TS № НОМЕР_2 був проданий компанією UAB «T&S MOBILE» громадянці ОСОБА_1 за ціною 4340 євро.

З огляду на різницю вартості ТЗ, заявленої і прийнятої під час митного оформлення, стосовно вартості в литовській експортній митній декларації різниця розміру митних платежів становить 23143,71 гривні, що визначено службовою запискою Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Митниці від 19.02.2019 (а.с.44).

28.03.2019 інспектором Митниці складено щодо позивачки протокол про порушення митних правил №1459/20500/19 (далі - Протокол) за ознаками статті 485 Митного кодексу України (далі - МК). В Протоколі зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта Дмитрук В.І. під час митного оформлення ТЗ вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 23143,71 грн, тобто заявила в МД неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надала з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості (а.с.23-26).

19.06.2019 заступник начальника Митниці Герман В.М. виніс оскаржувану Постанову, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 69431,13 грн (а.с.8-9).

Статтею 485 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Для притягнення до відповідальності за статтею 485 МК необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з частиною першою статті 248 МК митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

У частині другій статті 264 МК встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною 3 статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (частини п`ята, шоста статті 264 МК).

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК.

З матеріалів справи видно, що під час митного оформлення ТЗ з метою ідентифікації ТЗ та для підтвердження заявленої митної вартості, надано МД, рахунок-фактуру (Transporto Priemones Pirkimo-pardavimo Sutartis) від 03.07.2018 №11-00, згідно з яким вартість ТЗ, придбаного у компанії UAB «T&S MOBILE» становить 1200 євро.

При цьому, здійснюючи розмитнення вказаного вище автомобіля, для розрахунку належних до сплати митних платежів митну вартість було розраховано митним брокером за резервним методом та визначено в розмірі 52609,27 грн, що значно перевищує суму, за яку придбано ТЗ.

Будь-які докази щодо фальсифікації поданих до митного оформлення в Україні документів, їх недійсності чи недостовірності, в матеріалах справи відсутні.

Підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил стали документи, надані митними органами Литовської Республіки: експортна митна декларація MRN №18LTKC0100EK09AB74 від 03.07.2018, довідка-рахунок від 07.07.2018 серії TS №2694.

Вказані документи містять невідповідності з документами, наданими позивачем для митного оформлення транспортного засобу на території України щодо ціни ТЗ.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що сама по собі експортна декларація підтверджує лише факт початку процедури оформлення експорту ТЗ із Європейського Союзу в Литовській Республіці та згідно з інформацією з мережі Інтернет-сайту щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) митна декларація MRN №18LTKC0100EK09AB74 від 03.07.2018 скасована.

У свою чергу відповідач як суб`єкт владних повноважень не перевірив обставин завершення експорту ТЗ, не направив запитів компаніям, які фігурують відправниками товару згідно документів, наданих митними органами Литовської Республіки та документів, поданих до митного оформлення позивачем, в ході здійснення провадження та розгляду Протоколу.

Також, необхідно вказати, що при проходженні митних формальностей при ввезенні вищевказаного транспортного засіб на митну територію України були подані необхідні документи, які не викликали сумніву як щодо порядку їх заповнення так і щодо їх змісту, а тому отримані від митних органів Литовської Республіки документи, на переконання суду апеляційної інстанції, не є самодостатніми, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у діях позивача умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно приписів частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції стосовно того, що відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваної Постанови, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК. За даних обставин в діях позивача відсутня суб`єктивна сторона проступку, передбаченого статтею 485 МК, тобто прямий умисел, а тому відсутні і ознаки цього правопорушення.

Статтею 316 КАС визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги вказаних правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
Д. М. Старунський