Справа № 280/5302/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 280/5302/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області, Олександрівського управління у м. Запоріжжі Головного управління ДФС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року

у справі № 280/5302/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, Олександрівського управління у м. Запоріжжі Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2019 р. позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі оскаржили його в апеляційному порядку.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 15.04.2019 р. апеляційну скаргу відповідачів залишено без руху і надано десятиденний строк з дати отримання цих ухвал для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання документів про сплату судового збору кожним із скаржників.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 р. відмовлено скаржникам у задоволенні клопотань про продовження строку для усунення недоліків апеляційних скарг та апеляційну скаргу повернуто скаржникам, оскільки у встановлений ухвалами суду від 15.04.2019 р. строк скаржники не усунули недоліки апеляційної скарги.

15.10.2019 року Олександрівським управлінням у м. Запоріжжі Головного управління ДФС у Запорізькій області та правонаступником Запорізької об`єднаної державної податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області - Головним управлінням ДФС у Запорізькій області вдруге оскаржено рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року апеляційну скаргу скаржника залишено без руху і надано строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2019 р.

До апеляційного суду повернулося поштове повідомлення про отримання скаржником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 11 листопада 2019 року.

25.11.2019 року до суду надійшло клопотання представника скаржників від 20.11.2019 про поновлення строку апеляційного оскарження.

В обґрунтування клопотання представник скаржників зазначає, що рішення суду від 15.02.2019 було отримано ГУ ДФС у Запорізькій області 01.04.2019. Апеляційну скаргу було подано 12.03.2019, тобто в межах строку, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 295 КАС України.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.04.2019 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

У ГУ ДФС у Запорізькій області була відсутня можливість усунути недоліки апеляційної скарги у зв`язку з відсутністю коштів та повідомленням казначейства щодо блокування рахунків через безспірне списання коштів.

Враховуючи те, що контролюючий орган не мав можливості сплатити судовий збір, відповідач просив суд продовжити термін на усунення недоліків апеляційної скарги. Проте, ухвалою суду від 28.05.2019 відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги та повернуто апеляційну скаргу. Вказана ухвала суду апеляційної інстанції надійшла на адресу ГУ ДФС у Запорізькій області 14.06.2019.

Зазначає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважної причини і з обставин, які не залежали від волі скаржника, та ще не сплинув один рік з дня складання повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 295 КАС України).

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (ч. 3 ст. 295 КАС України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.121 КАС України).

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, вступну та резолютивну частини оскарженого рішення проголошено судом 15.02.2019 року за участю представника відповідачів. Повний текст рішення суду від 15.02.2019 року виготовлений 27.03.2019 року. Копію рішення суду від 15.02.2019 року скаржники отримали 01.04.2019 року.

Апеляційну скаргу подано скаржниками до суду першої інстанції 15.10.2019 року, тобто після спливу строку, встановленого ч.1 та ч.2 ст. 295 КАС України.

У пункті 74 рішення Європейського суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Слід зазначити, що у постанові від 15 травня 2018 року у справі №804/2979/17 Верховний Суд дійшов висновку, що "у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж".

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 р. набрала законної сили та в касаційному порядку не скасована.

Отже, наведені скаржником доводи не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 3 ст. 299 КАС України).

Приймаючи до уваги, що скаржник у наданий строк не навів поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі № 280/5302/18 за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Запорізькій області, Олександрівського управління у м. Запоріжжі Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року.

Керуючись статтею 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі № 280/5302/18 за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Запорізькій області, Олександрівського управління у м. Запоріжжі Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги в порядку та строк, що визначені статтями 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко