Справа № 140/2744/19
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2744/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Луцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - Луцьке ОУ ПФУ) в якому просить: визнати протиправними дії, а саме: застосування із 04 липня 2017 року у формулі обчислень перерахунку й виплаті недоплаченої державної пенсії за віком меншого від попереднього коефіцієнту заробітку 1,65401 замість 1,70228 та меншого понаднормового стажу 18 років замість 28 років, і застосування цих двох безпідставно змінених в бік зменшення компонентів при осучасненні й виплаті пенсії відповідно до Закону України №2148-VIII; зобов`язати Луцьке ОУ ПФУ з жовтня 2015 року (відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду від 26 жовтня 2016 року) дорахувати і виплатити недоплачену щомісячну державну пенсію за віком у повному обсязі із застосуванням коефіцієнта заробітку 1,70228 та понад нормованого стажу 28 років, що застосовувалися раніше, з урахуванням вже виплачених сум й виплачувати її надалі; зобов`язати Луцьке ОУ ПФУ здійснити з жовтня 2017 року законне осучаснення пенсії і виплачувати її в подальшому відповідно до Закону України №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій» з урахуванням коефіцієнта зарплати 1,70228 та понаднормового стажу 28 років, що вже застосовувалися раніше і є охоронювані законом (а.с. 25-29).

В обґрунтування позову позивач вказала, що з 07 лютого 2004 року отримує пенсію за віком. Відповідач, виконуючи постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2016 року порушив права та законні інтереси позивача, оскільки з 04 липня 2017 року у формулі перерахунку і виплати пенсії, а далі і при осучасненні пенсії з жовтня 2017 року безпідставно застосовано менший коефіцієнт заробітку і менший понаднормовий стаж порівняно з тими, що враховувалися раніше тривалий час.

Вказує, що 06 липня 2019 року зверталася із заявою про обґрунтування вчинених дій, що відбулися з 04 липня 2017 року та з жовтня 2017 року, однак відновлення порушених прав не відбулося.

Позивач вважає, що застосуванню у формулі перерахунку і виплати пенсії підлягає норма закону в редакції, яка була чинною на час призначення пенсії, тобто, понаднормовий стаж 28 років і коефіцієнт заробітку 1,70228.

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.1-1а).

В поданому до суду відзиві від 18 жовтня 2019 року №20403/06-39 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) позов не визнало та просить відмовити в його задоволенні з підстав правомірності дій при перерахунку пенсії позивача. Вказує, що з 07 лютого 2004 року позивач перебуває на обліку та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Постановою Луцького міськрайонного суду від 26 жовтня 2016 року у справі №161/4855/16-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано дії Луцького ОУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік, з дня звернення із заявою з жовтня 2015 року, з урахуванням уже виплачених сум; зобов`язано Луцьке ОУ ПФУ здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до ч. 1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік, з дня звернення із заявою з жовтня 2015 року, з урахуванням уже виплачених сум.

На виконання зазначеного рішення суду територіальним управлінням Фонду здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Розмір пенсії з 15 жовтня 2016 року обчислено із страхового стажу 45 років 2 місяці 14 днів та середньомісячного заробітку, обчисленого з врахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 рік 1650,43 грн. Виконання вказаного рішення суду здійснювалось в ході виконавчого провадження. Постановою державного виконавця від 20 грудня 2017 року виконавче провадження закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Не погоджуючись з діями державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження ОСОБА_1 оскаржила дії державного виконавця в суді.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 20 серпня 2018 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області на бездіяльність дії старшого державного виконавця відмовлено.

Судом було встановлено, що рішення суду щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 було виконано в повному обсязі, розмір пенсії ОСОБА_1 було перераховано з урахуванням заробітної плати, визначеної із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2009 рік (1650,43 грн.) за період з 01 березня 2010 року по 05 жовтня 2010 року.

Посилання позивача на те, що при перерахунку пенсії відповідачем зменшено коефіцієнт заробітку та понаднормовий стаж не заслуговує на увагу, оскільки рішення суду, яке ухвалено і виконано стосується лише застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік.

На даний час позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду просить зобов`язати Луцьке ОУ ПФУ здійснити осучаснення пенсії з урахуванням коефіцієнта зарплати 1,70228 та понаднормативного ставку 28 років. Зазначені вимоги, не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

У зв`язку з прийняттям 03 жовтня 2017 року Закону України №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» позивачу проведено осучаснення (перерахунок) пенсій за єдиними правилами обрахунку, із використанням показника середньої зарплати у розмірі 3764,40 грн. та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» - 1373 грн., збільшеного на 79 гривень (1452 грн.).

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. При цьому встановлюється доплата, яка переглядається при проведенні наступних перерахунках пенсії (зменшується на суму підвищення).

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV з урахуванням змін, внесених Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Таким чином, оскільки пенсія призначена позивачу відповідно до положень Закону № 1058-IV до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», у зв`язку з чим ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 01 жовтня 2017 року з врахуванням частини 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Тобто, розмір перерахованої позивачу пенсії з 01 жовтня 2017 року визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивачці з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки законодавцем внесено відповідні зміни до пенсійного законодавства.

Враховуючи наведене, ГУ Пенсійного фонду України в області вважає позов ОСОБА_1 безпідставним та необґрунтованим, а дії відповідача щодо проведення перерахунку пенсії правомірними.

Крім того, чинне законодавство обмежує час, протягом яких особа може звернутися до суду, шестимісячним строком.

З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

В поданій до суду відповіді на відзив від 28 жовтня 2019 року позивач не погодилася з доводами відзиву з підстав, наведених у позові. Вказує, що позов подано у встановлений законом строк, оскільки його слід відраховувати від дати звернення до пенсійного органу - 06 липня 2019 року.

27 листопада 2019 року представником ГУ ПФУ у Волинській області подано додаткові пояснення, в яких підтримано правову позицію, викладену у відзиві.

02 грудня 2019 року позивачем також подано пояснення в яких підтримано позовні вимоги.

Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року замінено відповідача Луцьке ОУ ПФУ на його правонаступника - ГУ ПФУ у Волинській області.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 07 лютого 2004 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, що підтверджується протоколом від 23 квітня 2004 року №91063 (а.с.87). Загальний стаж роботи ОСОБА_1 на час призначення пенсії становив 36 років 11 місяців 8 днів, при цьому позивач продовжувала працювати.

Як слідує з листа Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 11 травня 2016 року №5174/т-11, з 01 травня 2016 року розмір пенсії ОСОБА_1 , обчислений з урахуванням страхового стажу 48 років 2 місяці 14 днів (коефіцієнт страхового стажу 0,65025) та заробітної плати 2039,18 грн. (1197,91 грн. х 1,70228), складає 1904,55 грн. (а.с.61-62).

Постановою Луцького міськрайонного суду від 26 жовтня 2016 року у справі №161/4855/16-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано дії Луцького ОУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік - протиправними; зобов`язано Луцьке ОУ ПФУ здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до ч. 1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік, з дня звернення із заявою з жовтня 2015 року, з урахуванням уже виплачених сум (а.с.12-14, 92-94).

На виконання вказаної постанови суду Луцьким ОУ ПФУ здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст.40 Закону України «№ 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік (1650,43 грн.), з дня звернення із заявою - 15 жовтня 2015 року, що підтверджується розпорядженням від 27 червня 2017 року №192086 (а.с.69-70). При цьому, як слідує з вказаного розпорядження загальний страховий стаж позивача становить 48 років 2 місяці 14 днів, позивачу встановлено доплату за понаднормовий стаж за 18 років в сумі 193,32 грн. та застосовано індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,65401 (а.с. 63-77).

Крім того, судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 серпня 2018 року в справі №161/367/18, яке набрало законної сили, в задоволення позову ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області на бездіяльність дії старшого державного виконавця відмовлено (а.с. 95-97).

Як слідує із вказаного рішення, рішення суду щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 було виконано в повному обсязі, розмір пенсії ОСОБА_1 було перераховано з урахуванням заробітної плати, визначеної із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2009 рік (1650,43 грн.) за період з 01 березня 2010 року по 05 жовтня 2010 року. Посилання позивача на те, що при перерахунку пенсії відповідачем зменшено коефіцієнт заробітку та понаднормовий стаж не заслуговує на увагу, оскільки рішення суду, яке ухвалено і виконано стосується лише застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік.

06 липня 2019 року позивач звернулася до Луцького ОУ ПФУ із заявою в якій просила роз`яснити на яких підставах при виконанні постанови Луцького міськрайонного суду від 26 жовтня 2016 року та з жовтня 2017 року змінено її понаднормовий стаж із 28 років на 18 (загальний стаж 18 років) і коефіцієнт заробітної плати із 1,70228 на 1,65401 (а.с.16-19).

У відповідь на вказану заяву ГУ ПФУ у Влинській області листом від 24 липня 2019 року №711/Т-01 повідомив позивача, що на даний час розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 48 років 2 місяці 14 днів (коефіцієнт страхового стажу - 0,48167) та заробітної плати 7284,84 грн., обчисленої із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки 4404,35 (коефіцієнт заробітної плати - 1,65401). Розмір пенсійної виплати складає 3790,41 грн., з них: 3508,89 грн. - розмір пенсії за віком; 281,52 грн. - доплата за 18 років понаднормового стажу, та відповідноє нормам чинного пенсійного законодавства (а.с.20).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 28 Закон №1058-IV (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється в розмірі 20 відсотків середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за попередній рік, яка визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

З матеріалів справи слідує, що при загальному страховому стажі ОСОБА_1 48 років 2 місяці 14 днів її понаднормовий стаж за який здійснювалася доплата становить 28 років, що підтверджується розпорядженням від 26 червня 2017 року (а.с. 67).

Разом з тим, зміни щодо розміру страхового стажу для призначення мінімального розміру пенсії за віком були внесені в статтю 28 Закон №1058-IV Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII. Вказаним законом частину першу статті 28 Закон №1058-IV викладено в такій редакції: «Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум».

Разом з тим, суд наголошує, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком 08 лютого 2004 року, тобто до внесення змін в статтю 28 Закону №1058-IV.

Статтею 42 Закону № 1058-ІV регулюється порядок індексації та перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням середньої плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, прожиткового мінімуму та страхового стажу.

Абзац перший частини четвертої даної норми зі змінами, внесеними Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон - № 107-VI), які почали діяти з 01.01.2008 року, передбачав, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає виключенню згідно із абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, ряд положень Закону № 107-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Поміж інших, визнано неконституційними і зміни, внесені до частини 4 статті 42 Закону № 1058-ІV.

Тобто з 22 травня 2008 року положення частини 4 ст. 42 Закону № 1058-IV діяли в первинній редакції, яка викладена наступним чином: «У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.»

Таким чином, для обрахунку коефіцієнту заробітної плати позивачу з урахуванням періоду після призначення пенсії у відповідача не було законних підстав.

В той же час, відповідач, перераховуючи пенсію позивачу на виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області 26 жовтня 2016 року у справі №161/4855/16-а, застосував позивачу новий коефіцієнт заробітної плати 1,65401 замість 1,70228 та зменшив доплату за понаднормовий стаж з 28 років до 18 років.

При цьому, як слідує з матеріалів справи постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області 26 жовтня 2016 року у справі №161/4855/16-а стосувалася лише застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік.

Відтак, відповідач, діючи протиправно, при перерахунку пенсії позивачу на замість коефіцієнта заробітної плати 1,70228 застосував коефіцієнт 1,65401 та зменшив понаднормовий стаж роботи позивача з 28 років на 18 років.

В свою чергу, величина середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік за постановою Луцького міськрайонного суду від 26 жовтня 2016 року становить 1650,43 грн. та використовувалася відповідачем до 01 жовтня 2017 року, а з цього часу у зв`язку із зміною законодавства становить 3764,40 грн.

З 01 жовтня 2017 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», що набрав чинності з 11 жовтня 2017 року (а.с.79). Цим Законом було внесено зміни і до Закону № 1058-IV.

Зокрема, відповідно до пункту 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Таким чином, з 01 жовтня 2017 року відповідно до вимог Закону України №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» Луцьким об`єднаним управлінням ПФУ було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , внаслідок чого було осучаснено її пенсію. Позивачу перераховано пенсію із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн. з урахуванням зазначеного вище страхового стажу ОСОБА_1 (48 років 2 місяці 14 днів) та середньомісячного заробітку 6226,36 грн. Відповідно розмір пенсії збільшився та згідно з розпорядженням відповідача становить 3260,40 грн. (а.с.79).

Отже, відповідачем правомірно, з 01 жовтня 2017 року відповідно до Закону №1058-IV проведено перерахунок пенсії позивача згідно з діючим законодавством та дотримано показники застосування середньої заробітної плати (середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки).

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що при здійсненні перерахунку пенсії з 01 жовтня 2017 року позивачу здійснюється доплата за понаднормовий стаж 18 років в сумі 261,36 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Україна є соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 та частина перша статті 8 Конституції України).

У рішенні від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності. Складовою верховенства права є правова визначеність, яка, зокрема, знаходить свій вияв у принципі законних (легітимних) очікувань.

Згідно зі статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («STRETCH v. THE UNITED KINGDOM» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Конституційний Суд України також неодноразово розглядав проблеми, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Суд враховує, що зворотна дія нормативно-правового акта у часі - це дія нового нормативно-правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Частиною першою статті 58 Конституції України гарантовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Вказане свідчить про те, що при проведенні перерахунку пенсії позивача на виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області 26 жовтня 2016 року у справі №161/4855/16-а та з 01 жовтня 2017 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII допущено звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача щодо збільшення розміру пенсії, що суперечить положенням статті 22 Конституції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України суду повноважень, суд у даній справі дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення коефіцієнту заробітної плати з 1,70228 до 1,65401 та зменшення понаднормового стажу позивача з 28 років до 18 років при виконанні постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2016 року в справі №161/4855/16-а та з 01 жовтня 2017 року при здійсненні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії: з жовтня 2015 року, обрахувавши її розмір відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2016 року в справі №161/4855/16-а із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 1,70228 та понаднормового стажу роботи - 28 років; з 01 жовтня 2017 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 1,70228 та понаднормового стажу роботи - 28 років.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача, що перебіг строку звернення до суду починається із дня, коли вона дізналася про порушення (на її думку) своїх прав, що визначено частиною другою статті 123 КАС України.

06 липня 2019 року ОСОБА_1 зверталася до відповідача із заявою, у яких просила пояснити причину зниження понаднормового стажу із 28 років на 18 років (загальний стаж 48 років) і коефіцієнта заробітної плати із 1,70228 на 1,65401 при перерахунку пенсії позивача на виконання постанови Луцького міськорайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2016 року та з 01 жовтня 2017 року (а.с16-19). Листи із роз`ясненнями відповідача надіслав 24 липня 2019 року за № 711/Т-01 (а.с.20).

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 768,40 грн., сплачений згідно з квитанцією від 09 вересня 2019 року №55.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо зменшення коефіцієнту заробітної плати з 1,70228 до 1,65401 та зменшення понаднормового стажу позивача з 28 років до 18 років при перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2016 року в справі №161/4855/16-а та з 01 жовтня 2017 року при перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (45026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-в, ) здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з жовтня 2015 року, обрахувавши її розмір відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2016 року в справі №161/4855/16-а із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 1,70228 та понаднормового стажу роботи - 28 років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (45026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-в, ) здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 01 жовтня 2017 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 1,70228 та понаднормового стажу роботи - 28 років.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (45026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-в, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк