Справа № 160/10520/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному провадженні (письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у не здійсненні призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року по справі №160/284/19, з моменту звернення ОСОБА_1 з заявою про призначення пенсії тобто з 26.02.2018 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року по справі №160/284/19 з моменту звернення ОСОБА_1 з заявою про призначення пенсії (тобто з 26.02.2018 року);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суми пенсії за минулий час, а саме з 26.02.2018 року по 11.04.2019 року з урахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/284/19 від 11.03.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення №13 від 26.04.2018 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 на підставі п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням стажу роботи на посаді прибиральника виробничих приміщень цеху підготовки сировини у Відкритому акціонерному товаристві "Дніпрошина" з 01.04.1990 року по 31.07.2000 року та зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, період роботи у ВАТ "Дніпрошина" прибиральником виробничих приміщень цеху підготовки сировини з 01.04.1990 року по 31.07.2000 року, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, на підставі п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням стажу роботи на посаді прибиральника виробничих приміщень цеху підготовки сировини у ВАТ "Дніпрошина" з 01.04.1990 року по 31.07.2000 року, з моменту нарахування пенсії. Виконуючи рішення суду відповідач призначив пенсію за віком на пільгових умовах з 11.04.2019 року, тобто з дати набрання законної сили рішення, а не з моменту звернення для призначення пенсії. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії на пільгових умовах з моменту звернення протиправною, тому звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 04.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Від представника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що управлінням в добровільному порядку та в повному обсязі виконано рішення суду від 11.03.2019 року у справі №160/284/19, а саме призначено пенсію ОСОБА_1 з зарахуванням до пільгового стажу по Списку №1 періоду роботи з 01.04.1990 по 31.07.2000 року з моменту набрання рішенням законної сили - 11.04.2019 року. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року у справі №160/184/19 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області задоволено повністю:
- визнано протиправним та скасовано рішення №13 від 26.04.2018 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 на підставі п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням стажу роботи на посаді прибиральника виробничих приміщень цеху підготовки сировини у Відкритому акціонерному товаристві "Дніпрошина" з 01.04.1990 року по 31.07.2000 року;
- зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, період роботи у ВАТ "Дніпрошина" прибиральником виробничих приміщень цеху підготовки сировини з 01.04.1990 року по 31.07.2000 року, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, на підставі п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням стажу роботи на посаді прибиральника виробничих приміщень цеху підготовки сировини у ВАТ "Дніпрошина" з 01.04.1990 року по 31.07.2000 року, з моменту нарахування пенсії.
Вказане рішення суду набрало законної сили 11.04.2019 року.
З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 з 11.04.2019 року (а.с. 58).
31.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, у якій просила повідомити про прийняте рішення щодо призначення пенсії, її розмір та дату з якої призначено (а.с. 8).
13.08.2019 року листом №5703/Ш-09 відповідач повідомив позивача, що відділом виконано рішення суду від 11.03.2019 року та призначено пенсію з зарахуванням до пільгового стажу по Списку №1 періоду роботи з 01.04.1990 року по 31.07.2000 року з моменту набуття законної сили рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, тобто з 11.04.2019 року (а.с. 9-10).
Позивач не погодилась з датою призначення пенсії та вважає, що пенсія мала бути призначена з моменту звернення, зазначає про невиконання належним чином відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року у справі №160/184/19.
Вказана обставина стала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є протиправність дій відповідача, вчинених в ході виконання рішення суду у справі №160/284/19, яке набрало законної сили.
Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з положеннями статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
З огляду на зазначене, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий позов.
Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Таким чином, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, не усуває юридичного конфлікту, а створює передумови для виникнення нової спірної ситуації, не відповідає об`єкту порушеного права, оскільки шляхом розгляду позовних вимог в межах іншої справи неможливо захистити чи відновити порушене право позивача на виконання судового рішення, яке вже набрало законної сили, та безумовно має бути виконано.
Також потрібно враховувати, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки таким чином порушуються процесуальні норми Кодексу адміністративного судочинства України.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/284/19 від 11.03.2019 року, то відповідно, ним невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.
Відтак, враховуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статями 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар