Справа № 320/5072/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року справа № 320/5072/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, щодо прийняття вимоги про сплату мною, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску згідно вимоги від 06 листопада 2018 року, № Ф-130027-56, у розмірі - 15337,08 коп., та скасувати останню.

В обгрунтування таких вимог, позивач зазначив, що контролюючий орган - Головне управління державної фіскальної служби у Київській області, безпідставно визначив його платником єдиного соціального внеску та безпідставно визначив суму недоїмки. Відповідно, на думку позивача, відповідач прийняв неправомірне рішення про нарахування пені, що суперечить діючому законодавству про загальнообов`язкове державне соціальне страхування і виходить за межі його компетенції, встановленої законом, а тому просити про його скасування.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 відкрито спрощене провадження в даній адміністративній справі.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що під час прийняття спірної вимоги, відповідач діяв в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому - відсутні підстави для його скасування.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно із даними інтегрованих карток платника податків позивача по єдиному соціальному внеску автоматично здійсненні наступні нарахування:

- ЄСВ за І квартал 2018 (граничний термін сплати 19.04.2018) - 819,06 грн. х 3 = 2457,18 грн.. сплачено 0 грн, сума боргу склала 2 457,18 грн.;

- ЄСВ за II квартал 2018 (граничний термін сплати 19.07.2018) - 819,06 грн. х 3 = 2457,18 грн., сплачено 0 грн., сума боргу склала 4 914,36 грн.;

- ЄСВ за III квартал 2018 (граничний термін сплати 19.10.2018) - 819,06 грн. х 3= 2457,18 грн., сплачено 0 грн, сума боргу склала 7 371,54 грн.

У зв`язку з наявністю в ІКПП позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати ЄСВ сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2019 № Ф-130027-56 у розмірі - 7371,54 грн. Вказана вимога отримана 05.12.2018. що не заперечується позивачем.

Головне управління ДФС у Київській області розглянуло звернення позивача від 12.12.2018 (вх. ГУ ДФС від 14.12.2018 №30104/К/10-36) Щодо заборгованості по єдиному внеску та повідомила наступне,"

Відповідно до бази даних ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 12.12.2003 року зареєстрований, як фізична особа - підприємець (далі - ФОП).

З 19.12.2003 року Ви перебуваєте на загальній системі оподаткування та згідно Реєстру страхувальників з 01.01.2010 року є платником єдиного внеску.

ФОП ОСОБА_1 , як платнику, що перебуває на загальній системі оподаткування, в інтегрованій картці платника за кодом платежу 71040000 (єдиний внесок для фізичних осіб підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування) в автоматичному режимі проведено щоквартальні нарахування єдиного внеску за 1-3 квартали 2018 року на загальну суму 7371,54 гривень. Мінімальний страховий внесок у 2018 році складав 819,06 грн. (3723,00 х 22% х 9м =7371,54 грн.).

Таким чином, сума нарахованого єдиного внеску склала 7371,54 грн., яка на даний чай Вами не сплачена, в зв`язку з чим виникла заборгованість (недоїмка), про що 06.11.2018 року фіскальним органом Вам направлено вимогу про сплату зазначеного боргу.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до пункту 4 статті 25 Закону №2464, Вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску від 06.11.2018 винесена ГУ ДФС у Київській області згідно чинного законодавства та підлягає обов`язковій сплаті.

Щодо з`ясування питання реєстрації Вас як фізичної особи-підприємця, пропонуємо Вам звернутися до державного реєстратора."

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2019р., задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 та визнано протиправними дії Відділу з питань Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Бучанської міської ради Київської області щодо державної реєстрації 02.02.2014 року, номер державної реєстрації №175, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТЦН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , як фізичної особи-підприємця, з Включенням відомостей про фізичну особу-підприємця, з відміткою про те, що Свідоцтво про її реєстрацію вважається недійсним, датою взяття на облік в органі ДФС - 05.01.2014 року.

Вважаючи спірну вимогу протиправною, оскільки відповідач безпідставно визначив позивача платником єдиного соціального внеску та визначив суму недоїмки, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2019р., задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 та визнано протиправними дії Відділу з питань Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Бучанської міської ради Київської області щодо державної реєстрації 02.02.2014 року, номер державної реєстрації №175, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТЦН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , як фізичної особи-підприємця, з Включенням відомостей про фізичну особу-підприємця, з відміткою про те, що Свідоцтво про її реєстрацію вважається недійсним, датою взяття на облік в органі ДФС - 05.01.2014 року.

З рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2019р., вбачається наступне.

05.12.2018 позивач отримав від Іртиського відділення ГУ ДФС у Київській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 №130027-56. Із зазначеної вимоги позивачу стало відомо про заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Після отримання зазначеної вимоги позивач дізнався, що відносно нього, державним реєстратором Шемчук О.М. виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області було вчинено реєстраційний запис від імеці позивача як фізичної особи - підприємця (далі - ФОП). Фактична дата формування запису 02.02.2014.

З копії опису документів, що надаються ФОП державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Включення відомостей про ФОП з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію вважається недійсним», складеного 02.02.2014 та за підписом державного реєстратора Шемчук О.М., - слідує, що підставою для проведення реєстраційних дій щодо позивача є подання позивачем відомостей інвентаризації юридичних осіб та ФОП.

З позовної заяви слідує, що позивач не звертався до державного реєстратора Шемчук О.М. з відповідною заявою про вчинення реєстраційних дій. Відповідно, позивач вказує на протиправність дій державного реєстратора, підпорядкованого відповідачу.

На підтвердження своїх пояснень позивач подає копію довідок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, сформованих на запит від 19.09.2011, від 08.11.2012, від 13.11.2013, з яких слідує, що відповідно до критерію пошуку за прізвищем ім`ям та по-батькові позивача, - в цьому реєстрі записів про проведення реєстраційних дій не знайдено.

З копії довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, формованої за запитом Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради від 12.05.2014 слідує, що позивач перебуває в реєстрі як фізична особа - підприємець, щодо якої в реєстрі відсутні відомості про порушення провадження у справі про банкрутство.

Позивач в листопаді 2018 звернувся до Бучанської міської ради щодо надання інформації про реєстрацію позивача ФОП з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У відповідь на це звернення позивачу було надіслано лист від 20.12.2018 Першого заступника міського голови Бучанської міської ради, з якої слідує, що реєстраційна дія щодо позивача була проведена у 2014 реєстраційною службою Бучанського управління юстиції.

Також з листа слідує, що рішенням Бучанської міської ради №74-4-УІІ від 24.12.2015, було створено відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про припинення надання адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців деякими органами державної реєстрації, утвореними Міністерством юстиції» від 30.03.2016 №237-р, - припинено надання адміністративних послуг з відповідної реєстрації ФОП Бучанським міським управлінням юстиції. Відповідач же, у зв`язку з зазначеним, набув повноважень у сфері державної реєстрації з 08.04.2016 та здійснює покладені на нього функції та обов`язки з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реєстрації юридичних осіб та ФОП.

З листа від 20.12.2018 Першого заступника міського голови Бучанської міської ради також слідує, що реєстраційні сйрави юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців були передані за актом прийому-передачі, в тому числі і справа позивача. Разом з тим, в листі зазначено, що в переданій реєстраційній справі позивача відсутня інформація про припинення статусу ФОП та інформація про підставу включення до реєстру ФОП.

У грудні 2018 року позивач звернувся до ГУ ДФС в Київській області щодо заборгованості по єдиному внеску. У відповідь на зазначене звернення позивач отримав лист від 22.12.2018 з якого слідує, що відповідно до бази даних ІС «Податковий блок» позивач з 12.12.2003 зареєстрований як фізична особа - підприємець. З 19.12.2003 позивач обліковується у зазначеній базі, а, згідно Реєстру страхувальників, з 01.01.2010 є платником єдиного внеску.

Також з копії листа начальника Ірпінського управління ГУ ДФС у Київській області б/д, надісланого у відповідь на звернення позивача від 19.11.2018, слідує, що відповідно до ІС «Податковий блок» позивач перебуває на обліку в Ірпінському управлінні ГУ ДФС у Київській області з 19.12.2003 року, дата державної реєстрації 12.12.2003, номер державної реєстрації 0779. Відмітка про прийняття рішення про припинення відсутня.

З копії реєстраційної картки ІС «Податковий блок», наданої позивачем, слідує, що 02.02.2014 Бучанським міським управлінням юстиції Київської області було вчинено реєстраційну дію за типом 175 - включення відомостей про ФОП з відміткою про те, що свідоцтво про державну реєстрацію позивача вважається недійсним. Також даний документ містить відомості щодо стану позивача як платника податків - тип 6 - включений до ЄДР з відміткою, що свідоцтво недійсне з 03.02.2014.

З наданої реєстраційної слідує, Що цю картку заповнив позивач самостійно 8.12.2003, а складання її засвідчив власним підписом. Обставина, що позивач з власної волі був зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою 8.12.2003, - не заперечується позивачем.

З вищезазначених обставин слідує, що позивач був зареєстрований у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів 8.12.2003 року.

02.02.2014 державним реєстратором Бучанського міського управління юстиції Київської області, Шемчук О.М., на підставі відомостей інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, - було внесено запис до ЄДР про включення відомостей про ФОП з відміткою про те, що свідоцтво про державну реєстрацію (платника податків) вважається недійсним. У зв`язку з припиненням виконання органами Міністерства юстиції повноважень державної реєстрації, в тому числі і статусу ФОП, в 2016 році, та уповноваженням та виконання таких повноважень відповідача з 8.04.2016, - реєстраційна справа позивача щодо державної реєстрації його як ФОП була передана відповідачу.

Таким чином станом на момент звернення позивача до відповідача у 2018 році щодо правомірності, в тому числі обґрунтованості та законності, вчинення реєстраційних дій в межах реєстраційної справи №0779, функціональні повноваження за ведення цієї реєстраційної справи та дотриманням принципу законності при веденні цієї справи через застосування, зокрема, контролюючих повноважень, - були покладені саме на відповідача, що не заперечувалось самим відповідачем.

З матеріалів справи слідує, і не заперечується відповідачем, який є володільцем реєстраційної справи №0779, що реєстраційні дії, вчинені 02.02.2014 державним реєстратором Бучанського міського управління юстиції Київської області, Шемчук О . М . , по внесенню запису до ЄДР про включення відомостей про ФОП з відміткою про те, що свідоцтво про державну реєстрацію (платника податків) вважається недійсним , - не обґрунтовані та не містять посилання на законодавчу та фактичну підстави.

Відтак, в силу п.1, п.2, та п. З ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскаржувані позивачем дії є протиправними, а позовні вимоги - підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлене у вказаному рішенні, неможливо погодитись з відмовою відповідача в скасуванні вимоги ГУ ДФС у Київській області від 06.11.2018р., № Ф- 130027-56, з огляду також на наступне.

Нормативно-правовим документом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон № 2464.

Відповідно до статті 1 Закону № 2464: єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464).

Виключно Законом № 2464 визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (п. 2 статті 2 ).

Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску (стаття 12 Закону № 2464).

Адміністрування єдиного соціального внеску включає в себе ідентифікацію, облік платників ЄСВ та об`єктів оподаткування, сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою ЄСВ відповідно до законодавства. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236 «Про Державну фіскальну службу України» (далі - Постанова № 236) Державна фіскальна служба України (ДФС) здійснює адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів, єдиного внеску в порядку, встановленому законом.

В статтях 9, 10 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) встановлений повний перелік загальнодержавних та місцевих податків та зборів, і в цьому переліку немає єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Таким чином, сфера дії ПКУ не поширюється на єдиний внесок. Тобто на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску, поширюється тільки дія Закону № 2464.

Відповідно до розділу II Порядку № 1124, обґрунтованими є доводи позивача, що контролюючий орган - Головне управління державної фіскальної служби у Київській області, безпідставно визначив його платником єдиного соціального внеску та безпідставно визначив суму недоїмки. Відповідно відповідач прийняв неправомірне рішення про нарахування пені, що суперечить діючому законодавству про загальнообов`язкове державне соціальне страхування і виходить за межі його компетенції, встановленої законом.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом пунктів 1,10 частини другої статті 245 КАС у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту права або законного інтересу залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. Особа, права чи законній інтереси якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права чи законного інтересу.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України).

Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6 (шестимісячний) строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки Законом України №2464 не встановлюється спеціальний строк звернення до суду, в даному випадку підлягає застосуванню саме загальний строк звернення до суду, встановлений КАС України - 6 місяців.

Враховуючи те, що позивач дізнався про порушення своїх прав лише після ухвалення рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 (набрало законної сили 27.07.2019), тому суд вважає, що доводи відповідача про звернення позивачем до адміністративного суду поза межами шестимісячного строку, є необгрунтованими.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, суд звертає увагу, що згідно Постанови Кабінету Міністрів №1200 від 18.12.2018 року утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України.

Також згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №682-р від 21.08.2019 року Кабінет Міністрів України погоджується з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінетів Міністрів України від 6 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України. 2019. №26. ст.900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Тобто фактично функції з реалізації державної податкової політики на разі виконуються ДІ1С України, в той час. згідно вищезазначених положень - здійснення функцій ДФС припинено.

Тому, суд вважає обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню клопотання про заміну відповідача на його правонаступника - Головне управління ДПС у Київській області.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн., отже такі понесені витрати підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Київській області, щодо прийняття вимоги про сплату ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 , боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску згідно вимоги від 06 листопада 2018 року, № Ф-130027-56, у розмірі - 15337,08 коп., та скасувати останню.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) понесені судові витрати в розмірі 768(сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ - 43141377).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.