Справа № 460/2247/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2019 року м. Рівне №460/2247/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доТериторіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

1. Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті суддівської винагороди на посаді судді ОСОБА_1 , починаючи з 09.08.2019, з урахуванням щомісячної доплати за вислугу років відповідно до наказу Володимирецького районного суду Рівненської області №4-к від 09.08.2019 року «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років та здійснення перерахунку суддівської винагороди судді ОСОБА_1 ».

2. Зобов`язати Територіальне Управління Державної Судової Адміністрації України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплачувати суддівську винагороду мені, ОСОБА_1 , на посаді судді починаючи з 09.08.2019 року з урахуванням щомісячної доплати за вислугу років відповідно до наказу Володимирецького районного суду Рівненської області №4-к від 09.08.2019 року «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років та здійснення перерахунку суддівської винагороди судді ОСОБА_1 », що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стаж державної служби за період з 01.11.1976 по 03.01.1980.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.11.1976 року по 25.12.2004 він працював на різних посадах, в тому числі в період з 01.11.1976 року по 03.01.1980 року в органах внутрішніх справ. Указом Президента України № 1540/2004 від 25.12.2004 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Володимирецького районного суду Рівненської області, а постановою Верховної Ради України № 2765-УІ від 02.12.2010 року "Про обрання суддів» його обрано суддею безстроково. У зв`язку із змінами внесеними у ст. 137 Закону № 1402-УІІІ, змінився порядок зарахування (перерахунку) стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років. Згідно ч. 6 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» в редакції, що діяла на час призначення на посаду судді ОСОБА_1 , для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги. Враховуючи зазначене, позивач набув право на зарахування до стажу роботи за вислугу років також стаж роботи в органах внутрішніх справ, що передував обранню на посаду Володимирецького районного суду, з 01.11.1976 року по 03.01.1980 року. Зарахування такого стажу надає позивачу право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стаж державної служби за період з 09.08.2019 року, згідно приписів частини шостої статті 44 положення Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів", дія яких Законом України від 07.07.2010 № 2453-УІ "Про судоустрій і статус суддів" продовжена до 1 січня 2011 року, - поширювалася на суддів, які були призначені чи обрані до 1 січня 2011 року. З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду. Відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 28.10.2019 о 11:00 год.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказує на те, що згідно абзацу 34 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.10.2018 у справі № 806/2963/17, зазначено, що суд дійшов висновку, що положення частини шостої статті 44 Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів", дія яких Законом України від 07.07.2010 № 2453-УІ "Про судоустрій і статус суддів" була продовжена до 1 січня 2011 року, - поширювалася на суддів, які були призначені чи обрані до 1 січня 2011 року. Здійснення перерахунку суддівської винагороди згідно даної постанови стосується суддів, яких було призначено чи обрано на посади з 03.08.2010 по 01.01.2011. Позивач зарахований в штат Володимирецького районного суду Рівненської області 24.01.2005, тому вказана постанова не може бути підставою для перерахунку стажу позивачу. Щодо зарахування позивачу часу його служби в органах внутрішніх справ з 01.11.1976 по 01.10.1977 та з 08.10.1979 по 03.01.1980 до стажу роботи судді, слід зазначити, що позивач вже звертався до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Володимирецького районного суду Рівненської області про зобов`язання видати наказ про зарахування часу його служби в органах внутрішніх справ з 01.11.1976 по 01.10.1977 та з 08.10.1979 по 03.01.1980 до стажу роботи судді. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 в задоволенні адміністративного позову позивача відмовлено повністю. Постанова набрала законної сили 06.06.2017. З мотивів наведених у відзиві відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

11.11.2019 на адресу суду надійшли додаткові пояснення по справі від ОСОБА_1 де зазначено, що згідно ч. 6 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ, в редакції, яка діяла на час мого призначення на посаду судді, для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги. Враховуючи зазначене, оскільки редакція ч. 6 ст. 44 Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів" діяла на момент мого призначення на посаду судді указом Президента України № 1540/2004 від 25 грудня 2004 року, він має право на зарахування стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стаж роботи в органах внутрішніх справ, що передував призначенню на посаду судді Володимирецького районного суду, з 01.11.1976 року по 03.01.1980 року. Оскільки зарахування такого стажу надає йому право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, за період з 09.08.2019, згідно приписів частини шостої статті 44 Закону України від 15.12 1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів". З наведених мотивів позивач просив суд позов задовольнити повністю.

Позивач у судове засідання призначене на 28.10.2019 о 11:00 год. не прибув, про дату, час а місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві позивач просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання призначене на 28.10.2019 о 11:00 год. не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. 28.10.2019 представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника управління, на підставі поданих заперечень.

Згідно із ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, та те, що клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності заявили всі учасники справи, суд ухвалою від 28.10.2019 дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні, за наявними у суду матеріалами.

Дослідивши матеріали по справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до Указу Президента України від 25.12.2004 №1540/2004 ОСОБА_1 зарахований в штат судді Володимирецького районного суду Рівненської області на посаду судді з 24.01.2005 в межах п`ятирічного строку, що стверджується наказом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 21.01.2005 №5-к "Про зарахування ОСОБА_1 в штат Володимирецького районного суду Рівненської області". Встановлено щомісячну надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, та встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 10 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, як такому, стаж роботи якого, що дає право на одержання надбавки за вислугу років становить 3 роки 02 місяці (а.с.48).

Відповідно до листа від 31.05.2019 №11-14516/19 «Про оплату праці» з метою забезпечення виконання висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 806/2963/17, що є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, Державна судова адміністрація України просить здійснити перерахунок суддівської винагороди суддям, яких було призначено чи обрано з 3 серпня 2010 року по 1 січня 2011 року(а.с.24).

Відповідно до наказу Володимирецького районного суду Рівненської області від 09.08.2019 №4-к зараховано з 09 серпня 2019 року судді ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу вислугу років, стаж державної служби. Встановлено з 09 серпня 2019 року щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 50 відсотків осадового окладу, стаж роботи якого, що дає право на отримання щомісячної доплати за вислугу років, становить більше 20 років (22 роки 4 місяці 6 днів) (далі - наказ від 09.08.2019 № 4-к «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років та здійснення перерахунку суддівської винагороди судді ОСОБА_1 »).

Підстава: трудова книжка ОСОБА_1 , архівна довідка № 4/Г-522 від 28.03.2019 року (а.с.47).

До матеріалів справи позивачем приєднано архівну довідку Управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Томській області від 28.03.2019 №4/П-22, на підтвердження того, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ.

Зокрема, згідно документів, що знаходяться на зберіганні в ІЦ УМВС Росії по Томській області, позивач прийнятий в УВС Ровенського облвиконкому, зокрема, в період з 01.11.1976 по 01.10.1977 був виконуючим обов`язки міліціонера об`єднаного дивізіону Ровенського ГОВД (наказ від 03.10.1976 №131);

З 08.10.1979 по 11.10.1979 - позивач перебував на посаді інспектора БХСС (за рахунок посади старшого інспектора БХСС) відділу внутрішніх справ Кожевніковського райвиконкому УВС Томського облвиконкому (наказ від 08.10.1979 №147 л/с);

З 11.10.1979 по 03.01.1980 - дільничний інспектор міліції відділу внутрішніх справ Стрежевського міськвиконкому (наказ від 11.10.1979 №149 л/с).

Згідно із записів трудової книжки НОМЕР_1 також підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 01.11.1976 по 03.01.1980 перебував на службі в УВС Томської області (а.с.12-19).

Крім того, судом встановлено, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області опрацювало копію наказу Володимирецького районного суду Рівненської області № 4-к від 09.08.2019 «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років та здійснення перерахунку суддівської винагороди судді ОСОБА_1 » та повідомило наступне.

Підставою для видання наказу, як зазначено в преамбулі наказу, стала постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.10.2018 у справі № 806/2963/17.

Здійснення зарахування стажу державної служби та перерахунку суддівської винагороди згідно даної постанови стосується судів, яких було призначено чи обрано на посади з 03 серпня 2010 року по 01 січня 2011 року.

Суддя ОСОБА_1 зарахований в штат Володимирецького районного суду Рівненської області 24.01.2005, тому вказана постанова не може бути підставою для зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 стажу державної служби та здійснення перерахунку суддівської винагороди.

Враховуючи наведене, територіальне управління вважає, що відсутні правові підстави для видання вищевказаного наказу та його виконання, що стверджується відповіддю від 03.09.2019 №806-03/19 «Про залишення наказу без виконання»(а.с.22).

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати суддівської винагороди на посаді судді ОСОБА_1 , починаючи з 09.08.2019 та враховуючи необхідність зобов`язати його здійснити перерахунок та виплачувати суддівську винагороду, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, з урахуванням стажу державної служби за період з 01.11.1976 по 03.01.1980, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На момент зарахування позивача на посаду судді Володимирецького районного суду Рівненської області у січні 2005 року статус суддів був визначений Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Станом на час виникнення спірних правовідносин Закон України "Про статус суддів", втратив чинність відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI, який набрав чинності з 03.08.2010 та в подальшому втратив чинність, крім окремих положень з набранням законної сили Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII.

Так організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від «Про судоустрій і статус суддів» 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), який набрав чинності 30.09.2016.

Частиною 1 статті 137 Закону № 1402-VIII закріплено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Поміж тим, статтю 137 Закон № 1402-VIII доповнено частиною 2 згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд"», який набрав чинності 05.08.2018 та передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Поміж тим, абзацом 34 Розділу XII Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Частинами 1 та 2 статті 131 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон від 07.07.2010 № 2453-VI), який набрав чинності 03.08.2010 передбачалося, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Також, пунктом 2 Розділу XII Прикінцевих положень Закону від 07.07.2010 № 2453-VI визнано такими, що втратили чинність: Закон України «Про статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 8, ст. 56; 1994 р., N 22, ст. 142, N 26, ст. 203; 1995 р., N 34, ст. 268; 1999 р., N 50, ст. 434; 2000 р., N 10, ст. 79, N 13, ст. 102, N 38, ст. 322; 2001 р., N 33, ст. 180; 2004 р., N 25, ст. 354; 2006 р., N 1, ст. 18), крім статей 43 та 44, які втрачають чинність з 1 січня 2011 року.

Тобто, вказаною нормою продовжено чинність частини 6 статті 44 Закону № 1402-VIII до 1 січня 2011 року, отже для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Відтак, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у пункті 34 постанови у справі №806/2963/17 від 17.10.2018 зробив висновок, що положення частини 6 статті 44 Закон України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, дія яких Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI була продовжена до 01 січня 2011 року, - поширювалася на суддів, які були призначені чи обрані до 1 січня 2011 року.

Однак, з системного аналізу норм законодавства та матеріалів справи суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин не поширюються правові висновки наведені у пункті 34 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №806/2963/17 від 17.10.2018, так як ОСОБА_1 зарахований в штат суду з 21.01.2005, натомість перерахунок суддівської винагороди стосується суддів, яких було призначено чи обрано на посади з 03.08.2010 (дата набрання чинності Законом від 07.07.2010 № 2453-VI) по 01.01.2011 (дата до якої продовжена дія статті 44 Закон України № 2862-XII, відповідно до пункту 2 Розділу XII Прикінцевих положень Закону від 07.07.2010 № 2453-VI).

Разом з тим, пунктом 11 Розділу XIII Перехідних положень Закону від 07.07.2010 № 2453-VI визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Поміж тим, абзацом 34 Розділу XII Прикінцевих та Перехідних положень чинного Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Виходячи з дати зарахування позивача в штат суду з 21.01.2005, на позивача розповсюджувалася дія частини 6 статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, так як стаття 44 втратила чинність лише з 1 січня 2011 року та на момент призначення позивача суддею передбачала можливість зарахування до стажу роботи судді, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років, також часу роботи на попередніх посадах, зокрема на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Так, статтею 33 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 (чинною на день призначення позивача на посаду судді) було передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 року затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (надалі - Порядок №283), яким визначалися посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби включається час служби на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

За приписами ч.6 ст.7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Враховуючи підтвердження того, що позивач проходив службу в управлінні внутрішніх справ та відсутність Закону, що регулював проходження служби в органах внутрішніх справ станом на момент проходження позивачем служби, то до спірних правовідносин належить застосовувати Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 (далі - Положення №114).

Відповідно до пункту 1 Положення до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ Української РСР належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ УРСР і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Згідно з пунктом 20 Положення час перебування осіб рядового і начальницького складу на службі в органах внутрішніх справ зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу за спеціальністю згідно з законодавством.

Згідно з пунктом 4 Порядку №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 01.11.1976 по 03.01.1980 перебував на службі в УВС Томської області, що становить 3 роки 2 місяці 2 дні.

А тому зважаючи на викладений аналіз, суд робить висновок, що позивач відповідно до частини 6 статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ, пункту 2 Порядку №283 має право на зарахування до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років, - стажу державної служби за період з 01.11.1976 по 03.01.1980.

Враховуючи те, що наказ Володимирецького районного суду Рівненської області №4-к від 09.08.2019 року «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років та здійснення перерахунку суддівської винагороди судді ОСОБА_1 .» прийнятий в тому числі керуючись постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №806/2963/17 від 17.10.2018, яка до спірних правовідносин не поширюються, то позовні вимоги в частині визнання протиправними дій та зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплачувати суддівську винагороду ОСОБА_1 , на посаді судді починаючи з 09.08.2019 року з урахуванням щомісячної доплати за вислугу років відповідно до наказу Володимирецького районного суду Рівненської області №4-к від 09.08.2019 року «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років та здійснення перерахунку суддівської винагороди судді ОСОБА_1 », - не підлягають до задоволення.

З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають до задоволення в частині визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті суддівської винагороди на посаді судді ОСОБА_1 , починаючи з 09.08.2019, з урахуванням щомісячної доплати за вислугу років відповідно статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ, пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 року та зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області здійснити перерахунок і виплачувати суддівську винагороду ОСОБА_1 , на посаді судді починаючи з 09.08.2019 року з урахуванням щомісячної доплати за вислугу років відповідно до статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ, пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 року, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, зарахувавши стаж державної служби за період з 01.11.1976 по 03.01.1980.

Разом з тим, суд, при прийнятті рішення, враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Всі основні аргументи, на яких ґрунтувалися доводи та заперечення сторін, судом розглянуто та оцінено в розрізі норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, як суб`єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи вищенаведене, на користь ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області судові витрати на суму 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., сплачені згідно із квитанцій від 06.09.2019 №13 (а.с.3).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області (вул. Замкова, 22а, м. Рівне, 33028, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті суддівської винагороди на посаді судді ОСОБА_1 , починаючи з 09.08.2019, з урахуванням щомісячної доплати за вислугу років, відповідно статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ, пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 року.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 на посаді судді починаючи з 09.08.2019, з урахуванням щомісячної доплати за вислугу років, відповідно до статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ, пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 року, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, зарахувавши стаж державної служби за період з 01.11.1976 по 03.01.1980.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області судові витрати на суму 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 грудня 2019 року.

Суддя Зозуля Д.П.