Справа № 240/10597/19
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Житомир справа №240/10597/19

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Майстренко Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій він просить:

- визнати протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України щодо прийняття Комісією Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій рішення про відмову у встановленні йому статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України скасувати протокольне рішення Комісії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 04.06.2019 №6 в частині відмови у встановленні йому статусу учасника бойових дій та прийняти в цій частині нове рішення, яким надати йому статус учасника бойових дій.

В обґрунтування позову зазначає, що на момент його участі в АТО він набув право на встановлення йому статусу учасника бойових дій, а на момент участі в бойових діях Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 не містили норми, що встановлювала б вимогу прийняття участі в бойових діях для отримання статусу учасника бойових дій не менше 30 днів.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позов Командування Сухопутних військ Збройних Сил України зазначає, що документи для розгляду Комісії надавалися із порушенням чинного законодавства, тому розгляд матеріалів про визнання учасником бойових дій відбувався на момент отримання їх Комісією. Також зазначає, що згідно із наданою позивачем довідкою про участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України тимчасово виконуючий обов`язки начальника штабу - першого заступника командира частини А4009 акцентував увагу, що позивач самовільно залишив район виконання завдань.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10.04.2018 №2291 ОСОБА_1 дійсно в період з 03.08.2014 по 13.08.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та з 14.08.2014 по 13.03.2015 самовільно залишив район виконання завдань.

Відповідно до витягу з протоколу №6 засідання комісії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 04.06.2019 ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю підстав для надання статусу учасника бойових дій, відповідно до законодавства України, на день розгляду.

Не погоджуючись з відмовою у наданні відповідного статусу, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551).

Відповідно до ст. 4 Закону №3551-XII (редакція, чинна на час участі в АТО) ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно зі ст. 5 Закону №3551 учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно із пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-XII учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 2 статті 6 Закону № 3551-XII встановлено, що порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (далі - Порядок №413).

Безпосередня участь позивача в антитерористичній операції з 03.08.2014 по 13.08.2014 підтверджена: довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10.04.2018 №2291.

Оскільки у позивача право на набуття статусу учасника бойових дій виникло у період участі в таких діях, а саме з 03.08.2014 по 13.08.2014, суд вважає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають правові норми, які діяли в цей період.

Однак, рішенням комісії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 04.06.2019 №6 відмовлено позивачу у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю підстав для надання статусу учасника бойових дій, відповідно до законодавства України, на день розгляду.

Суд враховує те, що позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції з 03.08.2014 по 13.08.2014. При цьому, станом на час участі позивача в АТО в цей період Порядку №413 не існувало.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначено у пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

За наведених обставин, рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни, яке ухвалювалось в аспекті застосування законодавства, чинного не на день виникнення права на отримання статусу учасника бойових дій, а на день розгляду цього питання, не узгоджується з загальновизнаними правовими принципами.

На виконання завдань та основних засад адміністративного судочинства у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно; своєчасно.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що висновок відповідача, викладений в оскаржуваному рішенні, про відмову позивачу у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю підстав для надання статусу учасника бойових дій, відповідно до законодавства України, на день розгляду, не відповідає правильному застосуванню наведених норм матеріального права.

Право на встановлення позивачу статусу учасника бойових дій пов`язане з датою безпосередньої участі в АТО та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент. У контексті такого часового застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини, відповідач ще рішення не приймав.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України, не втручається у діяльність такого суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а у гарантуванні дотримання вимог права, в іншому ж разі це призведе до порушення принципу розподілу влади.

Відповідно до процесуального закону суд уповноважений давати правову оцінку обставинам під час розгляду та вирішення конкретної справи. Тому, у випадку прийняття (неприйняття) суб`єктом владних повноважень відповідного рішення по суті поставленого питання, суд має надати рішенню правову оцінку та зобов`язати такого суб`єкта прийняти необхідне рішення. Тобто, з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим КАС України критеріям, не може втручатися у повноваження суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

При розгляді даної справи суд не може вирішувати за відповідача питання встановлення статусу учасника бойових дій в аспекті дотримання позивачем усіх необхідних вимог законодавства, чинного на момент виникнення у нього права на отримання такого статусу. Вирішення цього питання віднесено до повноважень відповідача, які не вправі на себе перебирати суд.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дій Командування Сухопутних військ Збройних Сил України щодо прийняття Комісією Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій рішення про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, скасування протокольного рішення Комісії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 04.06.2019 № 6 в частині відмови у встановленні позивачу статусу учасника бойових дій, а також шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення йому статусу учасника бойових дій, з врахуванням висновків суду.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Підстави, передбачені ст.ст. 139-143 КАС України, для відшкодування або стягнення судових витрат у даній справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 255, 257, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України щодо прийняття Комісією Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій рішення про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Скасувати протокольне рішення Комісії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 04.06.2019 №6 в частині відмови у встановленні позивачу статусу учасника бойових дій.

Зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (вул. Дегтярівська, 19, м. Київ, 04119, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про встановлення йому статусу учасника бойових дій, з врахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.12.2019.

Суддя Н.М. Майстренко