Справа № 640/13434/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Собківа Я.М.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний промислово-інвестиційний банк»

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року

у справі № 640/13434/19

за позовом Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича

до відповідача Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний промислово-інвестиційний банк»

про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жаботинський Іван Володимирович з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Акціонерний промислово-інвестиційний банк», в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича від 18.07.2019 року №59564465 про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування позову зазначено, що право на отримання основної винагороди за наказом Господарського суду м. Києва від 21.11.2018 року №910/11965/16 виникло у позивача незалежно від того чи відбулося виконання даного виконавчого документа. Позивач наголошував, що він був позбавлений можливості розподілити списані кошти та закінчити виконавче провадження №57756205 внаслідок повного фактичного виконання рішення у зв`язку з існуванням заборони вчиняти виконавчі дії. Вказує, що постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документа, а саме постанови про стягнення з боржника основної винагороди №57756205 від 21.11.2018 року є протиправною з огляду на відсутність сплати такої винагороди на користь позивача.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року позов приватного виконавця округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича задоволено у повному обсязі. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича від 18.07.2019 року №59564465 про закінчення виконавчого провадження.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, третьою особою подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Скаржник вказує на те, що в рамках звернення до стягнення наказів, виданих господарським судом м. Києва у справі №910/11965/16, ним сплачено основну винагороду приватному виконавцю, відтак, стягнення в рамках виконавчого провадження №59564465 (основну винагороду) є повторним.

Позивачем надано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу.

Відповідачем надано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представники третьої особи вимоги та доводи апеляційної скарги підтримали, та просили скасувати рішення суду першої інстанції і відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права та неможливості повторного стягнення виконавчого збору.

Позивач в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідач в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував так, як ним помилково винесено спірну постанову про закриття виконавчого провадження. Просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 21.11.2018 року Господарським судом м. Києва у справі №910/11965/16 видано накази про стягнення з ПАТ «Промінвестбанк» грошових сум у розмірі 24691733,13 грн та 416156,00 грн на користь стягувача - ПП «Дніпровський краєвид 07».

Зазначені накази пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Жаботинському І.В., яким винесено постанови від 21.11.2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП №57726205 про стягнення суми 24691733,13 грн та ВП №57756223 про стягнення суми у розмірі 416156,00 грн.

Також, позивачем винесено постанову ВП №57756205 від 21.11.2018 року про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 2469173,31 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жаботинським І.В. 26 та 27 листопада 2018 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» грошові кошти, та акумульовано такі на депозитних рахунках виконавця.

В подальшому, 08.01.2019 року, позивачем винесено постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», якими накази, видані Господарським судом м. Києва у справі №910/11965/16 повернуто стягувану без виконання.

На підставі звернення стягувача - ПП «Дніпровський краєвид 07» приватним виконавцем Корольовим В.В. 04.02.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58266649 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» грошових коштів в сумі 24691733,05 грн на підставі наказу виданого Господарським судом м. Києва у справі №910/11965/16.

Одночасно із відкриттям виконавчого провадження №58266649 приватним виконавцем Корольовим В.В. вирішено стягнути з боржника основну винагороди у розмірі 2469173,31 грн.

Постановою приватного виконавця Корольова В.В. від 07.03.2019 року завершено виконавче провадження №58266649 у зв`язку із повним виконанням рішення суду, крім того, стягнуто основну винагороду приватного виконавця.

У липні 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жаботинським І.В. скеровано до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. постанову ВП №57756205 від 21.11.2018 року про стягнення з ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» основної винагороди у розмірі 2469173,31 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павлюком Н.В. відкрито виконавче провадження з виконання постанови №57756205 від 21.11.2018 року, про що винесено постанову ВП №59564465 від 16.07.2019 року.

В подальшому, на підставі заяви ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 18.07.2019 року ВП №59564465 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документа.

Позивач вважаючи вказану постанову про закриття виконавчого провадження протиправною звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем зроблено хибні висновки щодо існування підстав для завершення виконавчого провадження, оскільки позивачем грошові кошти по виконавчому документу отримано не було.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Примусовому виконанню, окрім іншого підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону).

Частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження підлягає закінченню у раз фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з копії заяви Публічного акціонерного товариства «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича, та додатків до неї, що не заперечується сторонами, наказ виданий Господарським судом міста Києва 21.11.2018 року в справі № 910/11965/16 про стягнення з апелянта грошових коштів виконано, та про сплату основної винагороди приватному виконавцю Корольову В.В. на виконання постанови від 04.02.2019 року ВП №58266649.

Разом з тим, сторони не заперечують тих обставин, що на момент винесення спірної постанови приватним виконавцем Павлюком Н.В. виконавчий документ з виконання якого відкрито провадженні № 59564465 не виконано, кошти на користь стягувача не перераховувались.

Таким чином, правових підстав для закінчення виконавчого провадження №59564465, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» станом на 18.07.2019 року були відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що винесенна постанова від 18.07.2019 року ВП №59564465 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням постанови ВП №57756205 від 21.11.2018 року є передчасною з огляду на відсутність доказів такого виконання, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягала скасуванню.

При цьому, доводи апелянта з приводу відсутності у нього обов`язку щодо повторної сплати основної винагороди приватному виконавцю Жаботинському І. В. , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки предметом розгляду даної справи не являється правомірність винесення приватним виконавцем Жаботинським І.В. постанови ВП №57756205 від 21.11.2018 року та наявність у такого права на отримання винагороди.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції щодо правомірності винесеної приватним виконавцем Жаботинським І.В. постанови №57756205 від 21.11.2018 року про стягнення основної винагороди з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» на його користь.

Також, безпідставними є доводи апелянта з приводу того, що постанова приватного виконавця Жаботинського І.В. про стягнення основної винагороди вважається виконаною, так, як третьою особою сплачено виконавчий збір при виконанні наказу Господарського суду міста Києва приватному виконавцю Корольову В.В .

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, тоді як незгода божника, у виконавчому провадженні, з виконавчим документом не передбачає можливості для закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний промислово -інвестиційний банк» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст ст. 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Я.М. Собків