Справа № 642/4927/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 р. Справа № 642/4927/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Проценко Л.Г., вул. Полтавський шлях, 20, м. Харків, Харківська, 61052 по справі № 642/4927/19

за позовом ОСОБА_1

до Капрала поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Спорника Олександра Володимировича

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просив визнати дії відповідача незаконними та скасувати постанову відповідача від 08.07.2019р. серія ДП18 №67771 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу 510,00 грн.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до капрала поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Спорника Олександра Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовлено.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що судом безпідставно не надано належної правової оцінки тому факту, що відповідачем не надано до суду жодних заперечень того факту, що вимірювання швидкості відбувалося під час дощу, а згідно з інструкції до зазначеного приладу це можливо лише з відстані не більше 60 метрів. Крім того, у оскаржуваній постанові наявні виправлення літери номерного знаку автомобілю, і таке виправлення відповідачем літери «А» на літеру «Х» було здійснено після підписання особою, яка притягується до відповідальності, чим порушено п.7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою ДП18 №667771 від 08 липня 2019р., винесеною капралом поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Спорник О.В., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 08.07.2019р. о 06.25 год. в Полтавській обл., Полтавському р-ні, с.Циганське по вул. Київська, 22, керуючи автомобілем «Peugiot 5008 д.н. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 110 км/год, при цьому порушив обмеження швидкості руху в населеному пункті на 60 км/год, чим порушив п.п. 19.4 ПДР України.

Не погодившись із прийнятим рішенням суб`єкта владних повноважень про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, є правомірною.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Приписами п. 8 ч.1 ст.23 вищевказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У свою чергу, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями; далі - ПДР).

Згідно з пунктом 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395.

Згідно з п.4 розділ 1 Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.7 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Дослідивши оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем були внесенні виправлення в реєстраційний номер транспортного засобу, а саме здійснено виправлення з літери «А» на літеру «Х».

З наданого відповідачем до суду першої інстанції відеозапису, вбачається, що при проголошенні поліцейським постанови від 08.07.2019р. серія ДП18 №67771, останнім було вказано реєстраційний номер транспортного засобу саме «АА5469АВ», замість належного «АА5469ХВ».

Отже, з врахуванням пояснення позивача, що виправлення відповідачем літери «А» на літеру «Х» було здійснено після підписання особою, яка притягується до відповідальності, та відеозапису проголошення оскаржуваної постанови, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем було порушено п.7 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376.

Аналогічна правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29 березня 2019 року у справі №758/10855/16-а.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що вимірювання швидкості руху автомобіля за керуванням позивача проводилося за допомогою лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 TruCAM серійний номер № ТС000789.

Згідно з свідоцтвом про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11928, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості руху т/з TruCAM LTI 20/20 ТС000800 відповідає вимогам. Свідоцтво чинне до 25.09.2019р.

Можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявним в матеріалах справи, виданим державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, експертним висновком від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Термін дії висновку до 27.09.2021 року.

Крім того, слід звернути увагу і на принцип роботи лазерного вимірювача швидкості TruCam. Вказаний лазерний вимірювач здійснює вимірювання швидкості з відстані, коли поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль, тобто 350-450 м.

Проте, вимірювання швидкості відбулося під час дощу, а згідно з інструкції до зазначеного приладу це можливо лише з відстані не більше 60 метрів.

Відповідач не заперечує факт, що станом на час зупинки автомобілю, яким керував позивач йшов дощ, а у разі несприятливих погодних умов застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam має свої особливості.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеної норми права дає можливість дійти висновку, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є, у тому числі, показання технічних приладів. Проте, такі прилади повинні бути використанні з дотриманням інструкції їх використання.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення обставини повинні чітко та однозначно свідчити про повноту та об`єктивність встановлених обставин справи та її розгляду, а також відображати конкретний склад адміністративного правопорушення, що повинно підтверджуватись відповідними доказами.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем порушено п.7 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції при складенні постанови та не надано до суду належних та допустимих доказів, що прилад вимірювання швидкості був використаний відповідно до інструкції цього приладу, які б беззаперечно підтвердили факт порушення позивачем вимог ПДР та відповідно скоєння ним спірного адміністративного правопорушення, притягнення останнього до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим, внаслідок чого, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, як протиправна.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 13.09.2019 року по справі № 642/4927/19 -скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №67771 від 08.07.2019 року.

Справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Спаскін О.А.
Судді Любчич Л.В. Присяжнюк О.В.