Справа № 826/10995/15
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 грудня 2019 року

м. Київ

справа №826/10995/15

адміністративне провадження №К/9901/32298/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та протиправними дії, скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у 2015 році звернулась в суд з позовом до Державної фіскальної служби України, Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби України.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 30 червня 2015 року позов задовольнив частково, а саме:

- визнав протиправним та скасував наказ Державної фіскальної служби України № 878-о від 17 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»;

- поновив ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з 18 березня 2015 року, допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині;

- зобов`язав Державну фіскальну службу України проінформувати Міністерство юстиції України про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві і відкликати відомості та подану інформацію про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

В решті позову відмовив.

Вказане рішення Шостий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 16 жовтня 2019 року залишив без змін.

В своїй касаційній скарзі Міністерство юстиції України просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху.

Згідно з частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Проте, матеріали касаційної скарги, що надійшли до суду, не містять документа про сплату судового збору. Натомість, скаржник просить врахувати майновий стан Міністерства юстиції України і відстрочити сплату судового збору на визначений строк.

Частиною першою статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Умови, за яких суд може звільнити повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк та перелік суб`єктів, до яких такі умови застосовуються, визначені статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

Так, суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вищезазначені умови, за наявності яких можливо було б відстрочити сплату судового збору у скаржника відсутні.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Крім того, суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією з основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку з цим обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення або звільнення від сплати судового збору.

Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя. У справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia", заява № 26746/05, п. 108-112) Європейський суд з прав людини нагадує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб ("Ashingdane v. the United Kingdom", Заява № 8225/78, п. 57).

З урахуванням викладеного, Верховний Суд прийшов до висновку про неможливість задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскільки, Міністерство юстиції України подало касаційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року, то судовий збір підлягає сплаті за ті вимоги, які задоволені судом.

Як вже зазначено вище, позов у цій справі заявлено у 2015 році фізичною особою, а оскаржуваними судовими рішеннями задоволено три вимоги немайнового характеру, які взаємопов`язані та по своїй суті складають одну вимогу немайнового характеру.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (чинному на час звернення позивача до суду) станом на 1 січня 2015 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1218 грн.

На підставі викладеного, Міністерство юстиції України за подання касаційної скарги на рішення суду у спорі з однією вимогою немайнового характеру має сплатити 974,40 грн (1218 х 0,4 х 200%).

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

код банку отримувача: 899998;

номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA7026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)";

символ звітності банку: 207.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для надання документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 248, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та протиправними дії, скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………….

Н. М. Мартинюк

Суддя Верховного Суду