Справа № 580/3432/19
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року справа № 580/3432/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов?язання вчинити дії,

встановив:

01 листопада 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, що викладене у листі від 16.08.2019 про відмову в призначенні пенсії позивачу;

2) зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком 11.07.2019 у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

Позивачем в обґрунтування позову зазначено, що позивачка звернулася до відповідача за призначенням пенсії, проте відповідач відмовив у призначенні пенсії з посиланням на те, що нею не дотримана вимога особистого звернення про призначення пенсії, а представники позивача, які діють на підставі нотаріально посвідченої та апостильованої довіреності, не мають законних повноважень подати до органів Пенсійного фонду України її особисту заяву про призначення пенсії; у позивачки відсутня реєстрація на території України за місцем знаходження відповідача; позивачкою не надано належним чином завірені копії документів та документ, що посвідчує особу позивача не відповідає Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій. Позивач стверджує, що вона через свого представника подала усі необхідні для призначення пенсії належним чином засвідчені документи. У зв`язку з цим вважає, що відповідачем порушено її конституційні права громадянина України на отримання пенсії.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позову заперечив. 15.11.2019 надав відзив, в якому зазначив, що підставою для призначення пенсії є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку, оскільки позивачем подано не повний пакет документів для призначення пенсії (не надано оригіналів документів про вік і стаж) та не надано заяви про призначення пенсії (надано її копію), то у її призначенні відмовлено.

25.11.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначила, що право громадянина на одержання призначеної позивачу пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами. Тому кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Дослідивши подані суду письмові докази, доводи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, суд встановив таке.

ОСОБА_1 14.11.2000 виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

11.07.2019 представник позивача звернувся до Пенсійного фонду України заявою в якій просили визначити уповноважений територіальний орган, що має розглянути заяву по суті та направити її за належністю.

Листом від 29.07.2019 №12452/Т-11 Пенсійний фонд України направив вказану заяву та копії документів доданих до звернення Головному управлінню Пенсійного фонду України.

Листом від 16.08.2019 №1050/Т-5 на виконання листа Пенсійного фонду України від 22.07.2019 №19459/Т-11, повідомив представника позивача проте, що до заяви не додані документи, що засвідчують особу, оскільки посвідчення особи держави Ізраїль №323308742 не посвідчує особу на території України. Також не додано оригінали документів про вік і стаж ОСОБА_1 .. Крім того, для призначення пенсії ОСОБА_1 надано копію заяви про призначення пенсії. Тому, рішенням від 14.08.2019 №82 ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відмовлено.

Вважаючи рішення відповідача від 12.04.2019 протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV), "Про громадянство України" (далі - Закон № 2235-III), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

У ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

У ст. 51 Закону № 1058-IV визначено, що в разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У рішенні від 07.10.2009 р. № 25-рп/2009 Конституційним Судом України було встановлено, що громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання до інших держав, мають рівні права з іншими громадянами України на пенсійне забезпечення. Право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Згідно зі ст. 2 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Тобто, кожен громадянин України має право на вибір місця свого проживання із збереженням всіх конституційних прав.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

У ст. 44 Закону № 1058-IV визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

У п.п. 1.1 Порядку № 22-1 передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з п. 1.7 даного Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи.

Відповідно до п. 2.23 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що кожний громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав і, виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на призначенння пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 р. у справі № 127/20588/17, та відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають безальтернативному врахуванню судами.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 р. та у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, викладена правова позиція, відповідно до якої позбавлення громадянина, який виїхав на постійне місце проживання за кордон права на пенсійне забезпечення в Україні, де він набув відповідний стаж і сплачував страхові внески, та/або обмеження такого права є порушенням принципу недискримінації, визначеного у ст. 14 Конвенції, та порушенням права особи мирно володіти своїм майном, визначеним у Протоколі першому до Конвенції.

Судом встановлено, що 11.07.2019 представник позивача звернувся до Пенсійного фонду України заявою в якій просили визначити уповноважений територіальний орган, що має розглянути заяву по суті та направити її за належністю.

Листом від 29.07.2019 №12452/Т-11 Пенсійний фонд України направив вказану заяву та копії документів доданих до звернення Головному управлінню Пенсійного фонду України.

Листом від 16.08.2019 №1050/Т-5 на виконання листа Пенсійного фонду України від 22.07.2019 №19459/Т-11, повідомив представника позивача проте, що до заяви не додані документи, що засвідчують особу, оскільки посвідчення особи держави Ізраїль №323308742 не посвідчує особу на території України. Також не додано оригінали документів про вік і стаж ОСОБА_1 . Крім того, для призначення пенсії ОСОБА_1 надано копію заяви про призначення пенсії. Тому, рішенням від 14.08.2019 №82 ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відмовлено.

Таким чином, суд зазначає, що оскільки до відповідача надійшли копії документів для призначення пенсії, які були надіслані Пенсійним фондом України та не додано оригіналів документів про вік і стаж ОСОБА_1 , то рішення від 14.08.2019 №82 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії є правомірним, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, що викладене у листі від 16.08.2019 про відмову в призначенні пенсії позивачу задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з 11.07.2019 у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів (похідна вимога), суд зазначає таке.

Пунктом 23 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, суд зазначає, що позовна вимога зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з 11.07.2019 у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів (похідна вимога) є похідною від позовної вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення відповідача, що викладене у листі від 16.08.2019 про відмову в призначенні пенсії позивачу, а тому задоволенню не підлягає.

На твердження позивача про те, що 05.09.2019 представник позивача, діячи на підставі нотаріальної довіреності подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області оригінал апостильованої особистої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії до якої додано:

1) особисту заяву про призначення пенсії (оригінал);

2) довіреність представників (оригінал);

3) посвідчення особи №323308742 (оригінал для ознайомлення та копія);

4) ІПН (оригінал для ознайомлення та копія);

5) трудова книжка (оригінал для ознайомлення та копія);

6) свідоцтво про одруження №046436 (оригінал для ознайомлення та копія);

7) свідоцтво про одруження (оригінал для ознайомлення та копія);

8) довідка ПАТ «Волошка» про заробітну плату №9 від 03.07.2019 (оригінал);

9) довідка ПАТ «Волошка» про заробітну плату №10 від 03.07.2019 (оригінал);

10) лист ПФУ про визначення уповноваженого органу для розгляду заяви ОСОБА_1 №19452/Т-11 від 29.07.2019 (оригінал для ознайомлення та копія), суд зазначає таке.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, тобто, по відношенню до чого позивач просить у суду захисту.

Суд звертає увагу, що предмет позову у даній справі є визнання протиправним та скасувати рішення відповідача, що викладене у листі від 16.08.2019 про відмову в призначенні пенсії позивачу (основна вимога) та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком 11.07.2019 у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів (похідна вимога).

Оскільки оскаржувана відповідь надана 16.08.2019, то відповідно документи подані представник позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 05.09.2019 не були розглянуті відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення, тобто не були підставою оскаржуваної відмови та не є предметом позову у даній справі.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача є правомірною, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 03.12.2019.

Суддя В.П. Тимошенко