Справа № 400/1212/19
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1212/19
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

суддів Джабурія О.В., Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" звернулось до суду з позовом до Миколаївської митниці ДФС про скасування рішень про коригування митної вартості товарів UA504010/2019/000036/1 від 21.02.2019р., UA504010/2019/000038/2 від 23.02.2019 р., UA504010/2019/000042/2 від 26.02.2019 р., карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № № UA504010/2019/00058 від 21.02.2019 р., UA504010/2019/00063 від 23.02.2019 р., UA504010/2019/00068 від 26.02.2019р.

Свої позовні вимоги ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" обґрунтувало незаконністю спірних рішень.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року позов задоволено. Скасовано спірні рішення.

В апеляційній скарзі Миколаївська митниця ДФС просить скасувати вищенаведене рішення, як таке, що прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 31.10.2018 року позивачем укладено контракт № 18-345 з ТОВ "Логістична транспортна компанія "Лідер" (Російська Федерація) на поставку каменю вапнякового технологічного (п. 1 контракту); ціна на товар визначається на умовах DAP російсько-український кордон, відповідно до ІНКОТЕРМС-2010 та включає в себе всі витрати щодо доставки товару (п. 2.1. і п. 3.1. контракту); вартість кожної партії товару визначається в окремих специфікаціях (п. 2.2. контракту); валюта контракту - російські рублі (п. 2.3. контракту) /а. с. 65-67/.

Додатком до контракту є специфікація №1 на поставку каменю вапнякового технологічного в кількості 20 000,0 +/-10% тонн, за ціною 1 392,0 російських рублів за тонну, на загальну суму 27 840 000,0 +/-10% російських рублів /а. с. 70/.

Вказаний вантаж задекларовано позивачем за електронними митними деклараціями UA504010/2019/000443, UA504010/2019/000478, UA504010/2019/000515 від 21, 23 і 26 лютого 2019 р. відповідно (а. с. 16-24).

21, 23 і 26 лютого 2019 року Митниця надіслала Товариству електронні повідомлення, в яких вимагала надати страховий поліс, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та договори з третіми особами /а. с. 31-33/.

На дані повідомлення, 21, 23 і 26 лютого 2019 р. позивач надіслав листи, в яких повідомив Митницю, що товар сторонами контракту не страхувався, надав інформацію про якісні та вартісні характеристики товару згідно даних його виробника, а також вказав на відсутність договорів з третіми особами /а. с. 34-36/.

21, 23 і 26 лютого 2019 р. Митниця склала картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № № UA504010/2019/00058, UA504010/2019/00063, UA504010/2019/00068 /а. с. 44-47/.

Тими ж днями датовані прийняті Митницею рішення про коригування митної вартості товарів UA504010/2019/000036/1, UA504010/2019/000038/2, UA504010/2019/000042/2 /а. с. 38-43/.

У зв`язку з прийняттям Митницею рішень про коригування митної вартості товарів, 21, 23 і 26 лютого 2019 р. Товариство подало митні декларації UA504010/2019/000451, UA504010/2019/000483, UA504010/2019/000522, відповідно до яких товар задекларовано за митною вартістю, яка визначена відповідачем /а. с. 25-30/.

Як передбачено ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 57 ч. 2 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Стаття 54 ч. 6 МК України надає органу доходів і зборів право відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ст. 55 ч. 1 МК України).

Згідно із ст. 53 ч. 3 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз наведених норм МК України дозволяє стверджувати, що вищенаведеною нормою законодавець встановив загальний перелік документів, які можуть бути витребувані митним органом для перевірки правильності визначення складових митної вартості товару і її не слід розуміти таким чином, що в кожному випадку митний орган повинен витребувати всі перелічені документи - які саме документи витребувати, митний орган повинен вирішувати в кожній конкретній ситуації з урахуванням всіх обставин і характеристик товару що декларується.

Відповідач заперечує правильність визначення позивачем митної вартості товару за основним методом, так як вона відрізняється від ціни на той самий товар, яка декларувалась позивачем раніше.

Сам по собі факт відмінності ціни, яка наводиться декларантом від звичайної ціни на аналогічні товари, не може беззастережно свідчити про її невірне визначення декларантом, так як ціна товару є результатом домовленості продавця і покупця та залежить від багатьох факторів і в господарських правовідносинах звичайною практикою є встановлення різної ціни на один і той самий товар.

Так, наявність в інформаційних базах даних митного органу даних про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року по справі №826/12037/17.

Відповідно до ст. 57 ч. 1-3 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Позивач повідомляв відповідача про те, що товар сторонами контракту не страхувався, а тому вимоги останнього надати страховий поліс безпідставні.

Що стосується доводів відповідача про те, що оскільки розрахунок за товар здійснено позивачем із порушенням строків, визначених контрактом, за приписами п. 8.1. контракту він мав сплатити неустойку, яка на підставі ст. 58 ч. 5 МК України включається до митної вартості, то такі доводи помилкові.

По-перше, у п. 8.1. контракту йдеться про право продавця товару стягнути з позивача неустойку, а не про обов`язок її сплати позивачем, а тому наявність у продавця такого права, не обов`язково свідчить про його фактичну реалізацію.

По-друге, аналіз ст. 58 ч. 5 і ч. 10 МК України не дає підстав стверджувати, що неустойка є складовою митної вартості, оскільки за своєю правовою природою вона є мірою відповідальності порушника договірних зобов`язань та не може бути складовою ціни товару.

Помилкові і доводи відповідача про відсутність на платіжних дорученнях Товариства відміток банку про фактичне здійснення переказу коштів, так як норми Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затверджене постановою Правління Національного банку України 28 липня 2008 р. № 216, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2008 р. за № 910/15601, не вимагають наявності такої відмітки в якості обов`язкового реквізиту платіжного доручення.

Інші доводи відповідача не спростовують того, що з поданих позивачем документів можливо встановити всі числові складові задекларованої митної вартості товару, а тому відповідач мав можливість визначити ціну товарів за основним методом, відповідно, відмова у митному оформленні товару та подальше коригування митної вартості за допомогою другорядного методу, носять протиправний характер.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем (апелянтом) не надано до суду будь-яких доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих підстав вважати що визначена позивачем митна вартість товару ґрунтується на помилкових чи недостовірних даних, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішень про коригування митної вартості товарів UA504010/2019/000036/1 від 21.02.2019р., UA504010/2019/000038/2 від 23.02.2019 р., UA504010/2019/000042/2 від 26.02.2019 р., карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № № UA504010/2019/00058 від 21.02.2019 р., UA504010/2019/00063 від 23.02.2019 р., UA504010/2019/00068 від 26.02.2019р. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Запорожан

Судді: О.В. Джабурія

К.В. Кравченко