Справа № 280/2572/19
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/2572/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року (суддя Семененко М. О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.10.2015 № .

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року продовжено строк для виконання ухвали суду від 03 червня 2019 року про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Призначено підготовче засідання на 05 серпня 2019 року.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2019 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлення такого строку відмовлено. Клопотання Головного управління ДФС у Запорізькій області про залишення позовної заяви без розгляду задоволено. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення він отримав 14.05.2019 та 29.06.2019 звернувся до суду з позовом.

Про прийняття податкового повідомлення-рішення позивач не був обізнаний, незважаючи на оскарження ним вимоги про сплату боргу, яка була винесена на підставі того ж самого акту перевірки, за результатом якого прийнято і податкове повідомлення-рішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на її безпідставність та просить залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Перевіривши ухвалу суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд першої інстанції, залишаючи без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 дійшов висновку, що будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач суду не надав.

Враховуючи, що контролюючим органом у повній мірі та належним чином виконано обов`язок щодо направлення на адресу позивача спірного податкового повідомлення-рішення, а позивачем не виявлено належної зацікавленості у з`ясуванні наслідків проведеної щодо нього перевірки, суд вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом є неповажними.

Колегія суддів критично оцінює такий висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. (частина 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України)

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.(частина 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України)

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. (частина 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України)

Тобто, законодавцем встановлено інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У даній справі позивачем оскаржено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення.

Приписами пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Таким чином, строк оскарження податкового повідомлення-рішення обчислюється з моменту отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Матеріалами справи підтверджено, що податкове повідомлення-рішення було направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення 30.10.2015, однак повернулось до контролюючого органу не врученим з відміткою поштової служби від 03.12.2015 «за закінченням терміну зберігання». (а.с. 96, 97, звор. бік а.с.99)

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що приписи пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України спрямовані у тому числі і на унеможливлення зловживань з боку платників податків шляхом умисного неотримання рішень контролюючого органу, які можуть мати для них негативні наслідки.

Однак, примітка поштового відділення про причини невручення поштової кореспонденції: «за закінченням терміну зберігання», не свідчить про ухилення позивача від отримання кореспонденції чи про інші обставини, як то: його відсутність за місцезнаходженням; його відмову прийняти податкове повідомлення-рішення; незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або іншої обставини.

Крім того, колегія суддів враховує, що отриману податкову вимогу, позивачем було своєчасно оскаржено.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що, позивач не знав і не міг знати про порушення своїх прав, своєчасно не отримав податкове повідомлення-рішення, тому не міг його оскаржити.

Крім того, визначальним для суду першої інстанції щодо підтвердження обізнаності позивача про прийняття податкового повідомлення-рішення був той факт, що позивач був обізнаний про результати проведеної планової документальної перевірки його підприємницької діяльності та знав про виявлені порушення при визначенні податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування на суму 1612002,93 грн., що підтверджено постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2016 у справі №808/8234/15. (а.с.26-28)

Однак, колегія суддів зазначає, що у вказаному судовому рішенні було надано оцінку правомірності прийняття вимоги про визначення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, прийнятої на підставі висновків того само мого Акту перевірки від 21.09.2015 №33/08/26/17-02/ , при цьому, будь-яких доказів прийняття податкового повідомлення-рішення вищевказане рішення суду не містить.

Колегія суддів зазначає, що незважаючи на встановлені у акті перевірки порушення, без обізнаності про прийняття відповідного рішення щодо фізичної особи-підприємця, його оскарження є неможливим.

Оскільки позивачу не було відомо про прийняття податкового повідомлення-рішення, що не спростовано ні доказами, які містяться у матеріалах справи, ні судовими рішеннями, колегія суддів дійшла висновку, що про порушення своїх прав та інтересів позивач дізнався 27.05.2019, що є підставою для задоволення клопотання про поновлення строків звернення до суду.

Приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для вирішення питання, допущено порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 320, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року - скасувати та направити справу № 280/2572/19 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з 28.11.2019 та окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров