Справа № 520/1616/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 р.Справа № 520/1616/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кордіант Профіт" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Бадюков Ю.В., м. Харків) від 27.09.2019 року (повний текст складено 01.10.2019 року) по справі № 520/1616/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кордіант Профіт"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Кордіант Профіт", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 15.02.2019 р. № 1056 "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Кордіант Профіт" ().

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.02.2019 р. Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено наказ № 1056 про проведення фактичної перевірки ТОВ "Кордіант Профіт" (). На підставі наказу, було винесено направлення на перевірки від 15.02.2019 р., № 157, 158, а 18.02.2019 р. зазначений наказ та направлення на перевірку були вручені позивачу, але до перевірки посадові особи контролюючого органу не допущені, через відсутність у направленнях на перевірку реквізитів оскаржуваного наказу. Вважає наказ на перевірку протиправним та таким, що підлягає скасуванню

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 року по справі № 520/1616/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ Кордіант Профіт видано ліцензії на право здійснення оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту) за реєстраційним номером 00028 терміном дії з 11.07.2018 року по 11.07.2023 р. та № 00035 терміном дії з 06.06.2018 р. по 06.06.2023 р. (а.с. 23,24)

Головним управлінням ДФС у Харківській області, на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п.п. 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.18, 19-1.1.20 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, винесено наказ № 1056 від 15.02.2019 р. про проведення фактичної перевірки ТОВ "Кордіант Профіт" () (а.с. 22). На підставі вказаного наказу виписані направлення на перевірку № 157, 158 від 15.02.2019 р. (а.с. 9, 10).

Також судом першої інстанції встановлено, що 19.02.2019 р. посадовими особами відповідача складено акт про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки № 1164/20.40.40.01.08/41497769 (а.с. 20).

Вважаючи вищевказаний наказ про проведення фактичної перевірки протиправним, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскаржуваний наказ № 1056 від 15.02.2019 про проведення фактичної перевірки ТОВ Кордіант Профіт відповідає вимогам встановленим ПК України, був прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбаченої ПК України підстави для її проведення.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що оскільки відповідачем не зазначено у наказі на перевірку підстав для її проведення, а у направленнях на перевірку відсутні відомості щодо реквізитів наказу про проведення перевірки, а тому наказ є протиправним. Вказав, що у спірному наказі взагалі не зазначено, яку саме інформацію отримало ГУ ДФС у Харківській області, що стала в подальшому підставою для прийняття цього наказу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що правовими підставами призначення перевірки в наказі зазначені: пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, пп. 191.1.14, 191.1.16, 191.1.17, 191.1.18, 191.1.20, п. 191.1 ст. 191 ПК України. Відповідно до змісту наказу, з метою перевірки дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-BP, наказано перевірку провести з 18.02.2019 р. тривалістю не більше 10 діб.

Порядок проведення фактичних перевірок встановлений нормами статей 75 та 80 ПК.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 ПК визначено, що фактичною вважається перевірка, яка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 80.1 ст. 80 ПК фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 цієї статті встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Висновок суду першої інстанції, що за змістом спірного наказу підставою проведення перевірки є підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, відповідають обставинам у справі.

В свою чергу, норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Таким чином, необґрунтованими є доводи апелянта щодо не зазначення в наказі підстави проведення перевірки. Посилання апелянта на те, що у спірному наказі взагалі не зазначено, яку саме інформацію отримало ГУ ДФС у Харківській області, що стала в подальшому підставою для прийняття цього наказу, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки приписи пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України визначають дві самостійні підстави для її проведення: 1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; 2) здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Під час судового розгляду справи встановлено, що перевірка підприємства позивача призначалася на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, у зв`язку зі здійсненням функцій податкового органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, а не у зв`язку з отриманням інформації про порушення вимог законодавства, про що зазначено в самому наказі.

Відповідно до п. 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи, в тому числі, виконують такі функції: здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (пп. 19-1.1.16 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України).

Оскаржуваний наказ містить дату прийняття - 15.02.2018, найменування контролюючого органу - ГУ ДФС у Харківській області, найменування та реквізити суб`єкта - Кордіант Профіт податковий номер 41497769, адресу об`єкта - вул. Киргизька, буд. 19, м. Харків, мету - з метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, вид перевірки - фактична, підстави для проведення перевірки, визначені ПК України - на підставі пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80, п.п. 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.18, 19-1.1.20 п. 19-1.1 ст.19-1 ПК України; дата початку з 18.02.2019, тривалість перевірки - не більше 10 діб, період діяльності, який буде перевірятися - з 01.01.2017 по дату день закінчення перевірки.

Таким чином, оскаржуваний наказ № 1056 від 15.02.2019 р. про проведення фактичної перевірки ТОВ Кордіант Профіт відповідає вимогам встановленим ПК України, був прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбаченої ПК України підстави для її проведення.

Що стосується посилання на те, що у направленнях на перевірку відсутні відомості щодо реквізитів наказу про проведення перевірки, а тому наказ є протиправним, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

З матеріалів справи судом встановлено, що в направленнях на проведення перевірки № 157 та № 158 дійсно не вказано реквізитів наказу (не зазначено номер наказу та дата видачі наказу), тобто направлення оформлені з порушенням вимог п. 81.1 ст. 81 ПК України. В той же час, наведена обставина є підставою для недопуску перевіряючих до проведення перевірки, що і було зроблено позивачем (хоча підставою недопуску вказано відсутність підстав для проведення перевірки) і ця обставина не свідчить про протиправність самого наказу про проведення перевірки та не є підставою для скасування.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 року по справі № 520/1616/19 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кордіант Профіт" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 року по справі № 520/1616/19 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 року по справі № 520/1616/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло І.М. Ральченко

Повний текст постанови складено 03.12.2019 року