Справа № 440/2314/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 р. Справа № 440/2314/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2019, суддя Н.Ю. Алєксєєва, повний текст складено 15.08.19 по справі № 440/2314/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправними дій експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Кулик Н.В. щодо викладення зауважень у п. 9 Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 07.05.2019 року №4979/88-19; зобов`язати експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Кулик Н.В. повторно розглянути проект землеустрою та видати позитивний висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог послалося на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Також апелянт зазначив, що до спірних правовідносин судом першої інстанції помилкового застосовано положення Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

У судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 27.09.2018 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою (вх. № Д-7209/0/94 від 27.09.2018 року) щодо отримання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 13,0 га в оренду для ведення городництва, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

На вказану заяву ОСОБА_1 не отримано відповіді.

23.11.2018 року між позивачем та ТОВ "Укр-Зем-Ресурс" укладено договір на виконання робіт із землеустрою щодо складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 13,0 га в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

26.11.2018 року ОСОБА_1 повідомив Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про те, що дотримуючись принципу мовчазної згоди, відповідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України замовив проект землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду.

06.05.2019 року ОСОБА_1 подано на погодження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у оренду ОСОБА_1 для ведення городництва, яка розташована за межами населеного пункту Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

За наслідками розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки висновком експерта державної експертизи Головного управління та експертиз державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Кулик Н.В. № 4979/88-19 від 07.05.2019 року надані зауваження та пропозиції до проекту землеустрою, зокрема, під час розгляду проекту землеустрою було встановлено, що за вказаним місцем розташування земельної ділянки площею 13,0 га, яка пропонується до відведення згідно публічної кадастрової карти вже зареєстровані земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0300, :01:001:0301, :01:001:0302, :01:001:0303, :01:001:0304, :01:001:0305, :01:001:0306, тип власності: приватна, цільове призначення: для ведення фермерського господарства, що є порушенням Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій»; проект землеустрою не відповідає вимогам пункту 7 Порядку використання апаратури супутникових, радіонавігаційних систем, під час проведення топографо-геодезичних, картографічних, аерофотознімальних, проектних, дослідних робіт і вишукувань та кадастрових зйомок затвердженого Постановою КМУ від 13.07.1998 року №1075, та пункту 3.2 наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11.02.2014 року № 65 геодезичні роботи виконувалися GPS приймачем їх має виконувати (відповідно і підписувати) сертифікований інженер-геодезист, привести у відповідність; пропозиції: зміст та сам проект не пронумерований; відсутня інформація про наявність сертифікованого інженера-геодезиста відповідно до чинного законодавства згідно ПКМУ №1075 від 13.07.1998р.; відсутнє свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки; не підтверджена легітимність отримання даних державної геодезичної мережі (ст. 20 Закону України «Про топографо-геодезичну картографічну діяльність»).

За підсумковою оцінкою проект землеустрою експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області Кулик Н.В. не погоджується.

Не погодившись із зазначеним висновком позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано порядку досудового оскарження висновку експертизи, та питання надання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації виходять за межі повноважень адміністративного суду, є дискреційними та відносяться до виключної компетенції уповноваженого органу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені ст. 116 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Згідно з ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій».

Частиною 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 186-1 Земельного кодексу України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Згідно з ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України, органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

В силу ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Так, ч. 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Правові, організаційні і фінансові основи здійснення державної експертизи землевпорядної документації та порядок її проведення визначає Закон України «Про державну експертизу землевпорядної документації» від 17 червня 2004 року № 1808-IV.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», державна експертиза землевпорядної документації - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об`єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об`єктів експертизи.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», об`єктами державної експертизи є документація із землеустрою та документація з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріали і документація державного земельного кадастру.

Підпунктом 49 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, та пп. 28 п. 4 Положення про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, визначено, що Держгеокадастр та його територіальні органи проводять в установленому законодавством порядку державну експертизу програм і проектів з питань землеустрою.

Таким чином, проведення державної експертизи проекту землевпорядної документації є компетенцією Держгеокадастру та його територіальних органів; предметом експертизи є відповідність землевпорядної документації визначеним вимогам законодавства, стандартам, нормам та правилам.

Відповідно до Тимчасового порядку взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2016 №580 "Деякі питання реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру", для погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки особа, яка відповідно до вимог статті 26 Закону України "Про землеустрій" є розробником проекту землеустрою (далі - розробник), подає до територіального органу Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою у паперовому та електронному вигляді. Проект землеустрою в електронному вигляді засвідчується за допомогою надійного засобу електронного цифрового підпису розробника, який підтверджує його відповідність оригіналу проекту землеустрою у паперовому вигляді. Територіальний орган Держгеокадастру в день надходження проекту землеустрою: - приймає подані документи за описом та реєструє у системі електронного документообігу Держгеокадастру з обов`язковим нанесенням штрих-коду, який включає реєстраційні індекс і дату документа; - перевіряє відповідність оригіналу проекту землеустрою у паперовому вигляді проекту землеустрою в електронному вигляді; - вносить до системи електронного документообігу Держгеокадастру проект землеустрою в електронному вигляді, засвідчений електронним цифровим підписом розробника, та викопіювання з індексної кадастрової карти (плану), на якому відображено запроектовану земельну ділянку та інформацію про обмеження (у разі їх наявності). Система електронного документообігу Держгеокадастру за принципом випадковості вибирає територіальний орган Держгеокадастру, який здійснюватиме погодження проекту землеустрою, та не пізніше наступного робочого дня з дня надходження проекту землеустрою передає відповідному територіальному органу Держгеокадастру матеріали, зазначені у пункті 5 цього Порядку. Розгляд та погодження або відмова у погодженні проектів землеустрою здійснюються працівниками територіальних органів Держгеокадастру, які вибрані за принципом випадковості системою електронного документообігу Держгеокадастру.

Судовим розглядом встановлено, що наданий позивачем проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки направлений для погодження до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, за результатами його розгляду експертом державної експертизи Кулик Н.В. видано висновок від 07.05.2019 року №4979/88-19 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зазначенням підсумкової оцінки проекту землеустрою - "не погоджується".

Підставою такої оцінки за змістом висновку відповідача є не відповідність проекту землеустрою вимогам Земельного кодексу України та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

Оцінюючи правомірність дій експерта при проведенні державної експертизи проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», державна експертиза проводиться шляхом розгляду документації та матеріалів, а за необхідності - шляхом проведення обстежень у натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об`єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки.

Об`єкт державної експертизи, який не відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується. Негативна оцінка об`єкта державної експертизи повинна бути всебічно обґрунтована відповідно до вимог законодавства, встановлених стандартів, норм і правил.

Так, під час розгляду проекту землеустрою, наданого ОСОБА_1 , було встановлено, що за вказаним місцем розташування земельної ділянки площею 13,0 га, яка пропонується до відведення згідно публічної кадастрової карти вже зареєстровані земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0300, :01:001:0301, :01:001:0302, :01:001:0303, :01:001:0304, :01:001:0305, :01:001:0306, тип власності: приватна, цільове призначення: для ведення фермерського господарства що є порушенням Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій»; проект землеустрою не відповідає вимогам пункту 7 Порядку використання апаратури супутникових, радіонавігаційних систем, під час проведення топографо-геодезичних, картографічних, аерофотознімальних, проектних, дослідних робіт і вишукувань та кадастрових зйомок затвердженого Постановою КМУ від 13.07.1998 року №1075, та пункту 3.2 наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11.02.2014 року № 65 геодезичні роботи виконувалися GPS приймачем їх має виконувати (відповідно і підписувати) сертифікований інженер-геодезист, привести у відповідність.

Перелік документів та матеріалів, які має містити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначений ч. 3 ст. 50 Закону України «Про землеустрій», та зокрема, містить вимогу щодо надання викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки) та кадастровий план земельної ділянки.

У представленій на розгляд землевпорядній документації містяться графічні матеріали, завдяки яким можливо встановити місцезнаходження земельної ділянки, щодо відведення якої розроблено проект землеустрою, на публічній кадастровій карті та встановити, що на вказаному місці, знаходяться зареєстровані земельні ділянки приватної власності кадастрові номери: :01:001:0300, :01:001:0301, :01:001:0302, :01:001:0303, :01:001:0304, :01:001:0305, :01:001:0306.

Відповідно до інформації, що відображена на Публічній кадастровій карті (відкритій, безкоштовній електронній системі у вигляді карти із нанесеними шарами, що містить повні та достовірні відомості державного земельного кадастру), спільна земельна ділянка накладається на земельні ділянки, на які у третіх осіб виникло право приватної власності.

Отже, висновок містить детальне обґрунтування встановлених порушень, невідповідність проекту землеустрою приписам чинного законодавства України.

При цьому, позивачем не надано доказів, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у користування, є вільною та не перебуває у власності або користуванні інших осіб.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», замовники або розробники об`єктів державної експертизи, заінтересовані у спростуванні висновків державної експертизи або їх окремих положень, подають обґрунтоване клопотання (заяву) про це до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у місячний термін з дня отримання клопотання (заяви) розглядає його і за наявності підстав призначає проведення повторної державної експертизи.

У разі спростування висновків державної експертизи, яку проводив центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до проведення повторної державної експертизи залучаються незалежні експерти.

У разі відмови в розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи або незгоди з висновками повторної державної експертизи замовники або розробники об`єктів державної експертизи мають право звернутися до суду.

Висновки державної експертизи можуть бути скасовані органом, який їх видав, у разі виявлення обставин, що могли вплинути на об`єктивність оцінки висновку.

Позитивні висновки повторної державної експертизи є підставою для прийняття відповідним органом рішення або реалізації заходів, передбачених об`єктами державної експертизи, крім випадків оскарження їх у судовому порядку.

Із аналізу наведених норм слідує, що особи, не згодні з висновком експертизи, мають подати обґрунтоване клопотання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який відповідно до Закону уповноважений розглядати такі клопотання.

Однак, судовим розглядом не встановлено факт звернення позивача до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин із клопотанням про спростування висновків чи окремих їх положень або незгоди з висновком державної експертизи, як це прямо передбачено Законом України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідачем обґрунтовано відмовлено ОСОБА_1 у погодженні проекту землеустрою, про що видано висновок від 07.05.2019 року №4979/88-19.

Також, колегія суддів вважає обгрунтованим твердження суду першої інстанції стосовно того, що за своєю правовою природою повноваження щодо прийняття рішення про надання позитивного чи негативного висновку державної експертизи землевпорядної документації є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

У той же час, адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Щодо судового контролю за дискреційними адміністративними актами суб`єктів владних повноважень Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

За наслідками судового розгляду колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, приймаючи рішення всебічно перевірив обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються не помилковому тлумаченні позивачем норм Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», внаслідок чого апелянт наголошував, що зазначений закон не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

Однак, такі доводи колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 4 Земельного кодексу України визначено, що земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

У той же час, преамбулою Закону України ««Про державну експертизу землевпорядної документації» передбачено, що цим Законом визначені правові, організаційні і фінансові основи здійснення державної експертизи землевпорядної документації та порядок її проведення.

Отже, позивач фактично оскаржуючи висновок експерта державної експертизи, наданий за наслідками розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який у розумінні Закону України «Про землеустрій» є документацією із землеустрою/землевпорядною документацією, доходить помилкового висновку, що положеннями Закону України ««Про державну експертизу землевпорядної документації» правовідносини, що склались між сторонами даної справи не регулюються.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 по справі № 440/2314/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 02.12.19.

(у зв`язку зі службовим відрядженням судді Бершова Г.Є.)