Справа № 161/18014/19
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/577/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засіданння Бортнюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Онищука Романа Леонідовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенанта поліції Онищука Р.Л. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 вересня 2019 року відповідачем відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП №243155. Вказаною постановою його визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки він, нібито, керував транспортним засобом і не мав при собі чи не пред`явив для перевірки посвідчення на право керування, чим порушив п. 2.1 ПДР. На думку позивача, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. 23 вересня 2019 року близько 00:20 год. він разом зі своїм знайомим ОСОБА_2 на автомобілі Opel Insignia, д.н.з. НОМЕР_1 , приїхали в двір житлового будинку по АДРЕСА_1 . За кермом авто був ОСОБА_2 . Після того як ОСОБА_2 припарку вав автомобіль до них підійшов якийсь чоловік і повідомив, що вони під час розвороту зачепили його автомобіль. Через деякий час прибула поліція. Інспектор поліції Онищук Р.Л. став вимагати від нього надати водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Позивач вказує, що він повідомив поліції про те, що транспортним засобом він не керував, а відтак будь-які законні підстави вимагати в нього пред`явлення посвідчення водія відсутні. В подальшому, зважаючи на неодноразові вимоги та погрози застосувати до нього силу, він погодився сісти в поліцейське авто, яким його було доставлено до Волинського обласного наркологічного диспансеру. Перебуваючи в медичному закладі, він знов пояснив, що не перебував за кремом автомобіля, після чого за згодою поліції залишив територію наркодиспансеру і поїхав додому. Оскаржувану постанову він отримав лише 16 жовтня 2019 року, яка була надіслана йому на домашню адресу. Зазначає, що відповідач при винесенні постанови не мав жодних допустимих доказів його вини в інкримінованому правопорушенні. Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню через відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ДП 18№243155 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 поновлено пропущений строк для звернення до суду з цим позовом, прийнято до розгляду адміністративний позов та відкрито провадження в цій справі.

У своєму відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначає про безпідставність позовних вимог. Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 23 вересня 2019 року о 00:44 год. екіпаж патрульної поліції отримав повідомлення про ДТП без потерпілих за адресою: м. Луцьк, вул. Липинського, 11. Підійшовши до водія автомобіля Opel Insignia, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , поліцейський попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.4 а) ПДР на підставі ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію». Водій виконати законну вимогу працівника поліції відмовився, вказуючи на незаконність такої вимоги. На місці вчинення адміністративного правопорушення виявлено свідка, який підтвердив, що саме ОСОБА_1 був за кермом транспортного засобу Opel Insignia, д.н.з. НОМЕР_1 . Інспектором Оніщуком Р.Л. було винесено постанову, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення згідно санкції вказаної статті в розмір 425 грн. На думку представника відповідача, позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, не надав жодного доказу на підтвердження своєї позиції. Крім того, представник відповідача вважає, що інспектор роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенанта поліції Онищук Р.Л. є неналежним відповідачем у такій справі. З огляду на наведене просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибула, на адресу суду подала заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд встановив, що інспектор роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенанта поліції Онищук Р.Л. постановою серії ДП18 №243155 від 23 вересня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн (а.с.4).

За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 23 вересня 2019 року об 00:45 год. в м. Луцьку по вул. Липинського, 11, будучи водієм транспортного засобу Opel Insignia, д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі та не пред`явив для перевірки посвідчення на право керування, чим порушив п. 2.1 а) ПДР.

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Стосовно наявності чи відсутні факту адміністративного правопорушення та порушення позивачем ПДР, суд зазначає таке.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу вимог ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана була з`ясувати зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП факт вчинення ним правопорушення має підтверджуватися відповідними доказами. У вказаній постанові про накладення адміністративного стягнення відсутнє посилання на докази, на підставі яких вона виносилася.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності достатті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення штрафу на позивача, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст 122 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Крім того, постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП. 23 вересня 2019 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, за змістом якого ОСОБА_1 23 вересня 2019 року о 00:45 год. за адресою: м. Луцьк , вул . Липинського, 11, керував транспортним засобом Opel Insignia, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. При розгляді вказаної справи суд встановив відсутність доказів, які б свідчили про зупинення водія інспектором поліції саме під час керування автомобілем чи про тимчасове затримання транспортного засобу і про відсторонення водія від керування транспортним засобом, а тому в інспектора поліції не було правових підстав вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Insignia, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винний позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, на думку суду, є недоведеним суб`єктом владних повноважень, а тому адміністративний позов в частині вимог про скасування постанови серії ДП 18№243155 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі підлягає до задоволення.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право прийняти одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог про визнання дій протиправними до задоволення не підлягають, оскільки нормами адміністративного судочинства за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, в повноваження місцевого загального суду не входить визнання дій противоправними.

Суд також відхиляє доводи сторони відповідача про те, що інспектор роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенант поліції Онищук Р.Л. є неналежним відповідачем у цій справі з таких підстав.

Відповідно до ст.222 КУпАП працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них обов`язків розглядають справи про адміністративні правопорушення і накладають адміністративні стягнення від імені органів Національної поліції.

Таким чином, інспектор роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенант поліції Онищук Р.Л. наділений правом розгляду адміністративних матеріалів та застосування дисциплінарних стягнень, тобто є самостійним суб`єктом владних повноважень, дії якого можуть оскаржуватися в порядку адміністративного судочинства.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме: в частині вимог позивача про скасування постанови.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 9, 19, 20, 22, 72-77, 79, 143, 192, 211, 241-246, 250, 255, 286,293, 295, 297 КАС України; ст. 126, 245, 251, 252, 254, 268, 280, 286 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову серії ДП18 № 243155 від 23 вересня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М.