Справа № 204/2622/19
Суддя: Самсонова В. В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/2622/19
Провадження № 2-а/204/75/19 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача Губанової Ю.А.

за участю представника відповідача Кодій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 12 від 20.03.2019 року, винесену першим заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області О. Потоцьким, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 17 грн. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що відносно нього першим заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області О. Потоцьким було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 12, якою на нього накладено штраф у сумі 17 грн. Позивач вважає, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, з порушенням передбаченого законом порядку провадження в справах про адміністративні правопорушення, за відсутності належних доказів його вини у скоєному правопорушенні, а тому, підлягає скасуванню. Так, вказаною постановою зазначено, що він, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , під час замовлення роботи (послуги) споживача на пошив норкової шуби 14.08.2018 року не забезпечив реалізацію прав споживачів, визначених законом України «Про захист прав споживачів», а саме не надав необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію та порушив п.16 «Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торгівельного обслуговування на ринку споживчих товарів» затверджених постановою КМУ від 15.06.006 року № 833. Однак, таке твердження є помилковим, у зв`язку з наступним. Як випливає зі змісту веб-сторінки в мережі Інтернет за адресою (www.instagram.com/lev_rina/) він розмістив публічну пропозицію укласти договір щодо створення матеріального активу: виготовлення та пошив норкової шуби. Після розміщення пропозиції до нього звернулася ОСОБА_2 та зробила замовлення на пошив норкової шуби. При цьому, вони домовились щодо всіх умов співробітництва і ОСОБА_2 14.08.2018 року перерахувала грошові кошти трьома транзакціями по 13972,00 грн за кожну транзакцію, та однією транзакцією на суму 12684,00 грн. на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , шляхом поповнення готівкою в терміналі самообслуговування в м. Миколаїв, а разом 14.08.2018 року нею було сплачено 54600,00 грн. З метою виготовлення та пошиву норкової шуби, за згодою ОСОБА_2 , позивачем за договором купівлі-продажу від 20.08.2018 року було придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Південно-північний Альянс» шкурки норки NAFFA, у кількості 20 шт. та необхідну фурнітуру, загальною вартістю 59800,00 грн. 08 вересня 2018 року ОСОБА_2 було здійснено повну оплату за норкову шубу. Позивач же виготовив та передав у власність ОСОБА_2 норкову шубу, а остання отримала її та сплатила за неї грошові кошти у повному розмірі. 10 вересня 2018 року ОСОБА_2 було отримано виготовлену норкову шубу через відділення «Нова пошта». Надалі, позивачем було отримано повідомлення, що ОСОБА_2 бажає перекроїти отриману нею шубу, на що він погодився та 10.09.2018 року Замовником було повернуто шубу з метою її перекрою через відділення «Нова пошта». З огляду на певний час, якого потребувала шуба для її повторного виготовлення, 13.10.2018 року ними було повторно направлено виготовлену норкову шубу через відділення «Нова пошта» ОСОБА_2 . Проте, вдруге отримавши шубу, ОСОБА_2 зазначила, що отримана нею шуба не відповідає вартості та якості та звернулася із заявою до ГУ Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області, на підставі чого і була проведена перевірка. Однак, протягом процесу розпарювання, перекрою шуби, сторонами оговорювались всі деталі. Вказане також підтверджується скріншотами листування сторін, де споживач за власним бажанням сама звернулася до позивача з проханням виготовити виріб на замовлення, а не придбати вже готовий виріб. Позивачем, на виконання вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», було повідомлено споживача, яке саме ательє виготовляє шубу (ательє Levrina). Споживачем було зазначено, що вона не має намірів приїхати з метою примірки шуби та її влаштує примірка макету із тканини, який був висланий позивачем поштою. Сторонами було обговорено такі деталі як: відтіночна норка не буде ідентична з фото; стрижена норка має властивості бути зношеною у більш швидкий термін ніж звичайна. Було обрано підкладку. Сторонами було обрано шкурки норки NAFFА . З метою визначення всіх побажань споживача, позивач запитувався щодо косої планки, паркетної розкладки по діагоналі, вороту, рукавів та поясу. У своєму замовленні споживач чітко визначилася щодо побажань стосовно моделі шуби. Споживачем також було надано примірочні мірки, по яким і був виготовлений виріб. Протягом процесу виготовлення, розпарювання, перекрою шуби, нами оговорювались всі деталі засобами електронного зв`язку. Була надана споживачеві повна та достовірна інформація щодо товару. Тому, посилання контролюючого органу на той факт, що споживачу не було надано необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію є хибними. Таким чином, позивач був вимушений звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача Губанова Ю.А. підтримала позовні вимоги останнього та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Кодій О.С. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача та просила відмовити йому в повному обсязі. При цьому, зазначила, що спірна постанова була винесена у повній відповідності з нормами чинного законодавства без порушення прав позивача.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вислухавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 13.06.2018 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-піддприємців та громадських формувань (а.с.8-9).

Позивачем провадиться діяльність із виробництва одягу зі шкіри, виробництва іншого одягу й аксесуарів, виготовляються вироби із хутра, позивач займається роздрібною торгівлею, що здійснюється шляхом замовлення через мережу Інтернет.

Встановлено, що у період з 27.02.2019 року по 28.02.2019 року посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства сфері захисту прав споживачів.

За результатами проведеної перевірки ГУ Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області було складено акт № 001443 (а.с.12-18).

Відповідно до висновків, які наведені в акті, відповідачем були встановлені порушення: ст.13 ч.2, ч.3; ч.1, ч.2 ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів» № 1023-ХII від 12.05.1991 року, п.16 ПКМУ №833 від 15.06.2006 року «Про затвердження Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів». Перевіряючими в акті перевірки зазначено, що перед укладенням договору на відстані (пошив шуби з норки) не надано інформацію, не укладено договір. Споживачу не надано необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію.

Позивачем було подано заперечення на акт перевірки. В ході розгляду даних заперечень, доводи позивача не були враховані.

На підставі результатів перевірки 20 березня 2019 року першим заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області О. Потоцьким було винесено постанову № 12 на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 грн. на користь держави.

Підставою для винесення вищевказаної постанови, як випливає з матеріалів справи, вказано ті обставини, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , під час замовлення роботи (послуги) споживача на пошив норкової шуби 14.08.2018 року не забезпечив реалізацію прав споживачів, визначених законом України «Про захист прав споживачів», а саме не надав необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію та порушив п.16 «Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торгівельного обслуговування на ринку споживчих товарів» затверджених постановою КМУ від 15.06.2006 року № 833

Так, частиною 1 статті 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю.

Позивач не погодився із зазначеною постановою та оскаржив її до суду, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Як випливає з вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Таким чином, контроль за якістю і безпечністю продукції гарантується державою, а право на безпечність та якість продукції є конституційним правом людини.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 667 (далі - Положення № 667), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

За змістом підпункту 6 пункту 4 зазначеного Положення, Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння): перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг; проводить контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону; накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів; передає матеріали перевірок на дії осіб, що містять ознаки кримінального правопорушення, органам досудового розслідування.

Відповідно до пунктів 1,13 частини 1 статті 26 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право: давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів /пункт 1/; накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України /пункт 13/.

Як випливає з матеріалів справи, зі змісту веб-сторінки в мережі Інтернет за адресою (www.instagram.com/Iev rina/) позивач розмістив публічну пропозицію укласти договір щодо створення матеріального активу: виготовлення та пошив норкової шуби.

Після розміщення пропозиції до позивача звернулася фізична особа ОСОБА_2 та зробила замовлення на пошив норкової шуби.

14 серпня 2018 року після того, як сторони домовились щодо умов співробітництва, ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти трьома транзакціями по 13972,00 грн. за кожну транзакцію, та однією транзакцією на суму 12684,00 грн. на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , шляхом поповнення готівкою в терміналі самообслуговування в м. Миколаїв, а разом 14.08.2018 року нею було сплачено 54600,00 грн.

З метою виготовлення та пошиву норкової шуби, за згодою ОСОБА_2 , фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 20.08.2018 року № 20/08-18 було придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛК-ПРОДУКТ» шкурки норки NAFFA, у кількості 20 шт. та необхідну фурнітуру, загальною вартістю 59800,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями договору купівлі-продажу від № 20/08-18 від 20.08.2018 року, додаткової угоди від 22.05.2019 року до договору купівлі-продажу № 20/08-18 від 20.08.2018 року, копіями квитанцій на оплату послуг за договором купівлі-продажу № 20-08-1 у кількості 6 шт - від 20.08.2018 року № 20/08-18, від 21.08.2018 року № 21/08-18, від 22.08.2018 року № 22/08-18, від 23.08.2018 року № 23/08-18, від 24.08.2018 року № 24/08-18, від 27.08.2018 року № 27/08-18, видаткової накладної СН-0000003 від 20.08.2018 року, рахунку-фактури №20-08-1 від 20.08.2018 року.

08 вересня 2018 року на виконання вимог укладеного між сторонами договору, ОСОБА_2 було здійснено повну оплату за норкову шубу.

Підтвердженням перерахування ОСОБА_2 грошових коштів є виписка від 08.01.2019 року по картці/рахунку позивача 282217, відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з якої випливає, що 08.09.2018 року ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти двома транзакціями у сумі 14000,00 грн. та 13300,00 грн., що разом складає 27300 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що за пошив норкової шуби ОСОБА_2 було сплачено 81900,00 грн.

Таким чином, на вимогу виконання укладеного договору, ФОП ОСОБА_1 виготовив та передав у власність ОСОБА_2 норкову шубу, а остання отримала її та сплатила за неї грошові кошти у повному розмірі.

10 вересня 2018 року ОСОБА_2 було отримано виготовлену норкову шубу через відділення «Нова пошта», що підтверджується експрес-накладною № 6922 від 08.09.2018 року, долученою до матеріалів справи.

Надалі позивачем було отримано повідомлення, що ОСОБА_2 бажає перекроїти отриману нею шубу, на що позивач погодився та 10.09.2018 року Замовником було повернуто шубу з метою її перекрою через відділення «Нова пошта», про що свідчить долучена до матеріалів справи експрес-накладна № 0540 від 10.09.2018 року.

13 жовтня 2018 року позивачем було повторно направлено виготовлену норкову шубу через відділення «Нова пошта» Алексанян Ануш Мартинівні , про що свідчить експрес-накладна № 8831 від 13.10.2018 року.

Проте, вдруге отримавши шубу, ОСОБА_2 зазначила, що отримана нею шуба не відповідає вартості та якості та звернулася із заявою до ГУ Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області, на підставі чого і була проведена перевірка.

Щодо посилання контролюючого органу на те, що позивачем споживачу під час виготовлення виробу не надана повна та достовірна інформація щодо товару, суд зазначає, що з матеріалів справи, а саме з скріншотів листування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 випливає, що впродовж процесу розпорювання, перекрою шуби, сторонами оговорювались всі деталі.

При цьому, суд зосереджує увагу на тому, що споживач за власним бажанням звернулася до позивача з проханням виготовити виріб на замовлення, а не придбати вже готовий виріб. При цьому, позивачем, на виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» було повідомлено споживача, яке саме ательє виготовляє шубу (ательє Levrina).

Споживачем було також зазначено, що вона не має намірів приїхати з метою примірки шуби та її влаштує примірка макету із тканини, який був висланий позивачем поштою.

Крім того, з матеріалів справи випливає, що сторонами було обговорено такі деталі як: відтіночна норка не буде ідентична з фото; стрижена норка має властивості бути зношеною у більш швидкий термін ніж звичайна; було обрано підкладку. Сторонами було обрано шкурки норки NАFFA .

Окрім цього, з матеріалів справи встановлено, що з метою визначення всіх побажань споживача, позивач погоджував питання щодо косої планки, паркетної розкладки по діагоналі, вороту, рукавів та поясу.

У своєму замовленні споживач чітко визначилася щодо побажань стосовно моделі шуби: «я хочу прямой силуэт, чтоб не расширялся к низу, рукав - трансформер 3/4, карманы, конечно. Крючки».

Споживачем також було надано примірочні мірки, по яким і був виготовлений виріб.

Встановлено, що впродовж процесу виготовлення, розпорювання, перекрою шуби, сторонами оговорювались всі деталі засобами електронного зв`язку.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позивачем була надана споживачеві повна та достовірна інформація щодо товару, відтак, посилання відповідача на той факт, що споживачу не було надано необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію є безпідставними.

Більш того, всі вищевказані обставини були встановлені й рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у адміністративній справі 160/3192/19, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року.

З вищевказаними судовими рішеннями можна ознайомитись у відкритому доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за наступними посиланнями: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/82401991 і http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/85146954 відповідно.

Відтак, вищевказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені рішенням суду у адміністративній справі, яке скасоване не було і набрало законної сили.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», укладення договору на відстані відбувається за допомогою засобів дистанційного зв`язку: телекомунікаційних мереж, поштового зв`язку, телебачення, інформаційних мереж, зокрема, Інтернет (статті 1,13 цього Закону).

Оформлення замовлення товару через сайт є отриманням оферти, а прийняття товару через пошту є акцептом після якого договір купівлі-продажу товару на відстані вважається укладеним.

Таким чином, в даному випадку, відбулось замовлення товару на сайті, доставка товару покупцю поштою та сплата коштів за товар договором купівлі-продажу товару, укладеним на відстані відповідно до ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 1.1. Правил продажу товарів на замовлення та поза торговельними або офісними приміщеннями, що затверджені Наказом Міністерства економіки України №103 від 19.04.2007 (далі - Правила), останні визначають відносини між споживачем і суб`єктом господарювання - продавцем товарів на замовлення та поза торговельними або офісними приміщеннями на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на відстані чи поза торговельними або офісними приміщеннями, а також регламентують вимоги в дотриманні прав споживачів щодо належної якості, безпеки і належного торговельного обслуговування.

За змістом п. 1.1. Правил, предметом їх регулювання є насамперед дистанційний продаж продукції чи товарів не за місцем їх виробництва чи знаходження, за договорами купівлі-продажу.

Пунктом 1.7. Правил встановлено, що споживач має право розірвати договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, за умови повідомлення про це продавця протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття товару або першої поставки такого товару, за умови, що такий товар є річчю, а прийняття чи поставка товару відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж.

Правовідносини за договорами про надання послуг, їх виконання, припинення чи розірвання регулюється загальними положеннями ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» (ч. 1 ст. 10 Закону).

Стаття 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування тощо.

Відповідно до ст. ст. 1, 13 Закону України «Про захист прав споживачів», укладення договору продавцем (виконавцем) із споживачем на відстані відбувається за допомогою засобів дистанційного зв`язку: телекомунікаційних мереж, поштового зв`язку, телебачення, інформаційних мереж, зокрема Інтернет.

Положеннями ч. 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 673 ЦК України, у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети з якою товар такого роду звичайно використовується.

Відповідно до ст. 707 ЦК України, покупець має право протягом чотирнадцяти днів з моменту продажу йому непродовольчого товару належної якості, обміняти його на аналогічний товар, а якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, продавець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього суму. Таке ж право покупця (споживача) на обмін товару належної якості, а в разі відсутності аналогічного товару для обміну, який влаштовує покупця, - на розірвання договору та одержання назад грошей, сплачених за товар, передбачено і ст. 9 Закону України Про захист прав споживачів.

При цьому, частинами 3, 4 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж.

У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості.

Так, частиною 4 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача.

На підтвердження виконання здійснення правочину, позивачем було надано ОСОБА_2 експрес-накладні відділення «Нова пошта» № 6922 від 08.09.2018 року та № 8831 від 13.10.2018 року.

Таким чином, суд зазначає, що договір про надання послуг із пошиву норкової шуби було укладено в усній формі, і сторони вчинили відповідні дії на виконання умов цього договору. А саме з боку ОСОБА_2 була здійснена передоплата за виготовлення та пошив норкової шуби, а фізична особа-підприємець ОСОБА_1 почав підготовку до виготовлення шуби та виготовив її у визначений договором строк.

Суд зазначає, що відповідач, стверджуючи про правомірність оскаржуваної постанови, не наводить жодних обґрунтувань та не надає жодних належних та допустимих доказів наявності факту виявлених порушень.

А як було зазначено вище, згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 155 КУпАП не підтверджено жодним доказом.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 12 від 20.03.2019 року, винесену першим заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області О. Потоцьким, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 17 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 155, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 6-11, 14, 72, 77, 242-246, 250, 255, 257, 262-263, 293, 295, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 12 від 20.03.2019 року, винесену першим заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області О. Потоцьким, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 17 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40359593, місцезнаходження: 49006, м. Дніпро, вул. Філософська, буд. 39-А.

Суддя В.В. Самсонова