Справа № 520/5919/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 р.Справа № 520/5919/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача Ковтун А.С.,

представника відповідача Сайтарли А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 27.08.19 року по справі № 520/5919/19

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Концерну "Східно-Український Енергетичний Союз Промисловців"

про накладення арешту на кошти,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Концерну "Східно - Український Енергетичний Союз Промисловців", в якому просив суд: накласти адміністративний арешт коштів на відкритих рахунках в банках, які обслуговують Концерн "Східно - Український енергетичний союз промисловців" (податковий номер 33605195), а саме: МФО 334851, АТ "ПУМБ", номер рахунку НОМЕР_1 ; МФО 334851, АТ "ПУМБ", номер рахунку НОМЕР_2 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального (ст.94 Податкового кодексу України) та процесуального (ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України) права, не з`ясування всіх обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

На думку скаржника, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки безпідставність недопуску відповідачем посадових осіб позивача до проведення фактичної перевірки є достатньою підставою для прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна відповідача на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 26.11.2019 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ГУ ДФС у Харківській області на підставі ст. ст. 72, 73, 74 Податкового кодексу України здійснено аналіз податкової звітності Концерну "Східно - Український енергетичний союз промисловців" (податковий номер 33605195) внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту з контрагентами.

З метою отримання від платника податків пояснень та їх документального підтвердження на адресу Концерну "Східно - Українського енергетичного союзу промисловців" направлено запити.

На запит №18498/10/20-40-14-21-14 від 11.04.2019 про надання інформації, пояснень та їх документального підтвердження за господарськими взаємовідносинами з контрагентами отримано відповідь листом вих. № 19/10/2018-01 від 19.10.2018 р. (вх. № 38094/10 від 19.10.2018), якою відмовлено у наданні копій первинних документів з посиланням на порушення з боку контролюючого органу норм п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України.

На запит № 39906/10/20-40-14-21-16 від 20.09.2018 про надання інформації (пояснень та їх документального підтвердження) за господарськими взаємовідносинами з контрагентами отримано відповідь листом вих. № 19/10/2018-01 від 19.10.2018 р. (вх. № 38094/10/ від 19.10.2018), якою відмовлено у наданні копій первинних документів з посиланням на порушення з боку контролюючого органу норм п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України.

На запит № 21130/10/20-40-14-21-19 від 23.05.2018 про надання інформації (пояснень та їх документального підтвердження) за господарськими взаємовідносинами з контрагентом отримано відповідь листом вих. № 13/06/2018-1 від 13.06.2018 р. (вх. №22845/Ш від 18.06.2018), якою відмовлено у наданні копій первинних документів з посиланням на порушення з боку контролюючого органу норм п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України.

На підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України контролюючим органом видано наказ Головного управління ДФС у Харківській області від №4036 "Про проведення документальної позапланової перевірки Концерну "Східно - Український енергетичний союз промисловців".

На підставі наказу "Про проведення документальної позапланової перевірки Концерну "Східно - Український енергетичний союз промисловців" від 06.06.2019 № 4036 та направлень від 06.06.2019 №5511, №5510 посадовими особами контролюючого органу 06.06.2019 р. здійснено вихід за податковою адресою підприємства.

Однак, представником за довіреністю відмовлено в допуску посадовим особам контролюючого органу до проведення перевірки, про що складено акт про відмову платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки від 10.06.2019 № 3797/20-40-14-21-08/33605195.

У зв`язку з викладеним в.о. начальника ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платників податків від 11.06.2019.

12.08.2019 ГУ ДФС у Харківській області звернулось до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків в порядку ст.283 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 закрито провадження в адміністративній справі № 520/5920/19 на підставі наявності між сторонами спору про право.

У зв`язку із вищевикладеним ГУ ДФС у Харківській області звернулося з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом. Крім того, зазначеною нормою передбачено, що наказ про проведення перевірки повинен містити, зокрема, підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно положень п. 94.2 статті 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: 94.2.1. платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; 94.2.2. фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; 94.2.3. платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; 94.2.4. відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; 94.2.5. відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; 94.2.6. платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; 94.2.7. платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; 94.2.8. платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Тобто, арешт майна може бути застосований за наявністю хоча б однієї з визначених статтею 94 ПК України обставин.

Відповідно до п. 94.4 ст. 94 ПК України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з п. 94.6 ст. 94 ПК України, керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Законність вимоги щодо арешту коштів на рахунках платника податку на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України пов`язана з наявністю, правомірністю та обґрунтованістю рішення керівника податкового органу щодо застосування арешту майна платника податків.

Під час розгляду справи встановлено, що фактичною підставою для звернення ГУ ДФС у Харківській області до суду із позовом про накладення арешту на кошти на рахунках Концерну слугував недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки, призначеної на підставі наказу ГУ ДФС у Харківській області від 6 червня 2019 року №4036.

Посадові особи контролюючого органу не були допущенні до проведення перевірки у зв`язку із незгодою відповідача із законністю наказу та відсутністю, на думку відповідача, законних підстав для її проведення.

Концерном, у відповідності до ст.ст.55, 56 ПК України, подано скаргу на наказ до контролюючого органу вищого рівня - Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) (скарга №1/11 від 11.06.2019 року, а.с.81-88), про що було повідомлено ГУ ДФС у Харківській області (лист №2/11 від 11.06.2019 року, а.с. 92).

Як вбачається з письмових доказів, скаргу направлено до ДФС України 11.06.2019 року, що підтверджується накладною №753 від 11.06.2019 року та описом вкладення у цінний лист (а.с.89-90). Скарга отримана ДФС України 13.06.2019 року, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» (а.с.91). Останній день строку для надання відповіді за скаргою, чи направлення рішення про продовження строків розгляду скарги, закінчився 03.07.2019 року.

Доказів отримання у встановлений законом 20-денний строк Концерном від ДФС України рішення про продовження строків розгляду скарги або відповіді за результатами розгляду скарги матеріали справи не містять.

Позивачем долучено до матеріалів справи №520/5919/19 рішення про продовження строків розгляду скарги Концерну №30196/6/99-99-14-02-01-15 від 03.07.2019 року, проте матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надіслання ДФС України зазначеного рішення на адресу Концерну. Рішення про продовження строків розгляду скарги №30196/6/99-99-14-02-01-15 від 03.07.2019 року не може вважатися таким, що було надіслане Концерну у встановленому законом порядку та строки.

05.08.2019 року Концерном від ДФС України отримано рішення від 30.07.2019 року №36394/6/99-99-14-02-01-15 про результати розгляду скарги.

Проте, зазначене рішення прийняте та надіслане на адресу Концерну з порушенням 20-денного строку, встановленого п.56.8, 56.9 ст.56 Податкового кодексу України.

Так, у відповідності до п.56.8 ст.56 Податкового кодексу України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Згідно із п.56.9 ст.56 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20- денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Крім того, статтею 42 Податкового кодексу України закріплено порядок листування платників податків та контролюючих органів. Згідно пункту 42.2 зазначеної статті, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 5 розділу IX Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 року №916, передбачено, що рішення вважається надісланим (наданим) юридичній особі - платнику податків, якщо його вручено посадовій особі або уповноваженій особі такої юридичної особи - платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення на адресу, зазначену у скарзі як адреса, на яку необхідно надіслати рішення за результатами розгляду скарги, а у разі незазначення такої адреси в скарзі - на податкову адресу платника податків.

Наведене вище дає підстави для висновку, що юридичним наслідком порушення контролюючим органом встановленого ПК України або продовженого рішенням керівника контролюючого органу (його заступника) строку розгляду скарги платника податків, тобто ненаправлення впродовж цих строків платнику податків вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги, є визнання скарги такою, що повністю задоволена на користь платника податків з наступного за днем закінчення зазначених строків дня. Такий самий правовий наслідок настає в разі, якщо рішення керівника контролюючого органу (або його заступника) про продовження строків розгляду скарги не було надіслано платнику податків до спливу двадцятиденного строку для розгляду скарги в процедурі адміністративного оскарження.

Визнання скарги повністю задоволеною на користь платника податків означає, що оскаржене рішення контролюючого органу з цього часу припинило регулюючу дію та не створює для платника податків юридичного обов`язку.

Аналогічний висновок наведений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові по справі №826/500/15 від 19.06.2019 року.

Отже, враховуючи вищевикладене, скарга Концерну №1/11 від 11.06.2019 року на наказ №4036 від 06.06.2019 року вважається повністю задоволеною на користь Концерну в силу закону. Дії відповідача щодо недопуску посадових осіб ГУ ДФС у Харківській області до проведення перевірки є правомірними, а тому підстави для застосування арешту коштів на рахунках відповідача - відсутні.

Щодо посилань позивача на копію Переліку поштових відправлень зданих на Київ- 53 від 03.07.2019 року та фіскального чеку №55 від 03.07.2019 року (а.с.166, 189), як на докази надіслання на адресу відповідача рішення про продовження строків розгляду скарги №30196/6/99-99-14-02-01-15 від 03.07.2019 року, колегія суддів зазначає наступне.

Перелік поштових відправлень зданих на Київ-53 від 03.07.2019 року та фіскальний чек №55 від 03.07.2019 року не містять жодних відомостей, які б надали змогу ідентифікувати номер поштового відправлення, отримувача поштового відправлення та адресу за якою воно надіслане.

Крім того, у відповідності до положень ст.42, 56 Податкового кодексу України, пункту 5 розділу IX Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 року №916, рішення вважається надісланим платнику податків, якщо його надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, зазначену у скарзі як адреса, на яку необхідно надіслати рішення за результатами розгляду скарги, а у разі незазначення такої адреси в скарзі - на податкову адресу платника податків.

Таким чином, належними доказами які підтверджують факт надіслання на адресу платника податків рішення за результатами розгляду скарги (про продовження строків розгляду скарги) є: касовий чек або розрахункова квитанція про направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Перелік поштових відправлень зданих на Київ-53 від 03.07.2019 року та фіскальний чек №55 від 03.07.2019 року не є належними доказами надіслання на адресу відповідача рішення №30196/6/99-99-14-02-01-15 від 03.07.2019 року.

За відсутності вказаних документів, рішення №30196/6/99-99-14-02-01-15 від 03.07.2019 року не може вважатися таким, що було надіслане Концерну у встановленому законом порядку та строки.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, хоча і з іншими обґрунтуваннями, що не є суттєвим та не вплинуло на остаточне рішення.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року по справі № 520/5919/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 02.12.2019 року