Справа № 520/6353/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 р.Справа № 520/6353/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. , Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
представника позивача Сойміна В.І.,
представника відповідача Краснокутського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 01.08.19 року по справі № 520/6353/19
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійсненні ОСОБА_1 нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди яку ОСОБА_1 отримувала під час проходження військової служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ) в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ) отримувала під час проходження військової служби, здійснити виплату суми перерахунку.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем при звільненні позивача з військової служби протиправно здійснено нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, які позивач отримувала під час проходження військової служби. Позивач звернулася до відповідача із відповідною заявою щодо здійснення нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, які позивач отримувала під час проходження військової служби та здійснити виплату суми перерахунку своєчасно не виплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації. Як вказано позивачем у позові, відповідач у визначений законодавством час не здійснив позивачу новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні. З огляду на вказане позивач звернувся до суду із позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 вказаний позов задоволено.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не здійсненні ОСОБА_1 нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди яку ОСОБА_1 отримувала під час проходження військової служби. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ) в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ) отримувала під час проходження військової служби, здійснити виплату суми перерахунку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що розмір щомісячної додаткової грошової винагороди не враховується при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки ця виплата не має постійного характеру.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 26.11.2019 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , проходила військову службу в Збройних силах України у військовій частині НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби позивач отримувала у складі грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією грошового атестату серії ЗУ №303902 ОСОБА_1 .

Наказом Міністерства оборони України №30-РС від 29.09.2017 р. старшого солдата ОСОБА_1 , механіка-телефоніста телефонного відділення засекреченого зв`язку телеграфно-телефонного центру вузла зв`язку батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення звільнено з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку з закінченням строку контракту) частини шостої ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Вислуга років у ЗС: календарна - 18 р. 1 міс.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2017 року №187 з 02.10.2017 року позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

З наявної в матеріалах справи копії витягу з наказу від 02.10.2017 року №187 та грошового атестату серії ЗУ №303902 вбачається, що відповідачем виплачено одноразову грошову винагороду при звільненні у розмірі 26866,84 грн.

При цьому, як встановлено під час розгляду справи, розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем було здійснено без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди.

Позивач, вважаючи, що відповідачем нарахування та виплата одноразової грошової допомоги при звільненні протиправно здійснено без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, звернулася до відповідача із відповідною заявою щодо здійснення нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримувала під час проходження військової служби та виплати позивачу своєчасно не виплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. На підтвердження вказаного до суду надано примірник заяви позивача датований 22.05.2019 року.

Листом від 29.05.2019 року №148/9/18/599 відповідач повідомив позивача про те, що у грудні 2017 року позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби згідно вимог чинного законодавства. При цьому вказано, що щомісячна додаткова грошова винагорода при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не враховується.

При цьому, позивачем в адміністративному позові вказано, що під час проходження військової служби їй була нарахована та виплачена щомісячна додаткова грошова винагорода, а отже такі суми належать до грошового забезпечення позивача та мали бути враховані відповідачем до суми її місячного грошового забезпечення для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на включення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця, яку вона отримувала під час проходження служби, до складу грошового забезпечення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Склад грошового забезпечення визначений положеннями ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відповідно до якої до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно із ч.4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до абз. 1 ч.2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно із ч.1 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пп.2 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за період проходження військової служби отримала щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією грошового атестату позивача.

Вище вказана обставина свідчить про нарахування та виплату позивачу під час проходження ним військової служби щомісячної додаткової грошової винагороди.

При цьому, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 року №820/4686/18 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків,61022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку невірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів та не виплаті пенсії ОСОБА_1 з 03 жовтня 2017 року в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015рік в розмірах зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 від 25 квітня 2018 року № 501 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримувала за останні 24 місяці перед звільненням та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) з 03 жовтня 2017року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) пенсію в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015рік в розмірах зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 від 25 квітня 2018 року № 501 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримувала за останні 24 місяці перед звільненням та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням раніше виплачених сумм; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під, 2 поверх, м. Харків, ) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2018 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 по справі № 820/4686/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику апеляційної скарги.

Судове рішення у справі №820/4686/18 набрало законної сили 21.09.2018 року.

Відповідно до положень ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного, обставини встановлені судовим рішенням у справі №820/4686/18 не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи.

Відтак, зі змісту судового рішення у справі №820/4686/18 вбачається, що за результатами розгляду справи суд з огляду на обставини сплати страхових внесків із сум нарахованих матеріальної допомоги на оздоровлення до відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової винагороди сплачені страхові внески, дійшов висновку, що вказані суми мають бути віднесені до складу грошового забезпечення позивача, з розміру якого обчислюється пенсія.

За наслідками таких висновків судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 03 жовтня 2017 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням, зокрема, щомісячної додаткової грошової винагороди, в розмірі зазначеному у довідці військової частини НОМЕР_1 від 25 квітня 2018 року № 501 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримувала за останні 24 місяці перед звільненням та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням раніше виплачених сум.

З врахуванням вищевикладеного та встановлених під час розгляду справи обставин суд зазначає, що чинним законодавством України, яке регулює соціальне та пенсійне забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, передбачено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до якого вираховуються і пенсійні виплати, і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.05.2019 року у справі №820/5285/17.

Водночас, посилання апелянта на висновки Верховного Суду України, що містяться у постановах від 4 листопада 2014 року (справа №21-473а14), 3 березня 2015 року (справа №21-32а15), 19 травня 2015 року (справа №21-466а15), а також у постановах Верховного Суду від 01.03.2018 року (№ 761/17387/17) та від 26.06.2019 року (справа №826/7920/17) не можуть бути враховані судом з огляду на відмінності спірних правовідносин у вказаних справах.

Таким чином, з огляду на норми діючого законодавства та встановлене судовим рішенням право позивача на включення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, до складу грошового забезпечення, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійсненні ОСОБА_1 нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди яку ОСОБА_1 отримувала під час проходження військової служби.

Колегія суддів зауважує, що спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року в справі 816/1229/14).

Отже ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є обґрунтованими, одночасно суд першої інстанції вмотивовано дійшов висновку про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримувала під час проходження військової служби, здійснити виплату суми перерахунку.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Також, керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст. 8 Конституції України та ст. 6 КАС України України, суд на підставі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 20.10.2011 р. по справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 року по справі № 520/6353/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 02.12.2019 року