Справа № 560/3667/18
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3667/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

20 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

представника позивача: Волкової А.О.,

представника відповідача: Зозулі В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року (повний текст якого складено в м. Хмельницькому 22 липня 2019 року) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (ГУ ДПС у Хмельницькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 квітня 2018 року №0-2214.

17 липня 2019 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято ГУ ДПС у Хмельницькій області з дотриманням та відповідно до ст. 266 Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник позивача про задоволення апеляційної скарги заперечила, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи", (набрав чинності 01.01.2015), викладено у новій редакції ст.266 Податкового кодексу України (ПК України), якою запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно із пп.266.3.1- 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Як встановлено з матеріалів справи, згідно рішення виконавчого комітету Варварівської сільської ради Славутського району Хмельницької області за ОСОБА_1 визнано право власності на будівлю корівника по АДРЕСА_1 .

14 грудня 2012 року позивачу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, згідно якого ОСОБА_1 належить на праві власності нежитлова будівля, загальною площею 1610,2 кв. м. (приміщення корівника), за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованим видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є: 01.42 Розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів, 01.49 Розведення інших тварин, 25.62 Механічне оброблення металевих виробів, 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг, 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

10 квітня 2018 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №0-2214, яким відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, як власниками нежитлової нерухомості за 2017 рік в розмірі 25763,20 грн.

Так, спірним питанням у межах цих правовідносин є встановлення чи є нерухоме майно, що належить позивачу об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1, пп. 266.2.1 п. 266.2, пп. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3, пп. 266.4.2, 266.4.3 п. 266.4, п. 266.5, пп. 266.6.1 п. 266.6, пп. 266.7.1, 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Згідно з пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Тобто, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, які належать на праві власності суб`єктам права зі статусом сільськогосподарського товаровиробника, та були створені з метою безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності безвідносно до настання події фактичного використання.

Згідно з пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, що діяла станом на 31 грудня 2017 року), сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, що діяла станом на 31 грудня 2018 року), сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Таким чином, пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначає, що наведене поняття "сільськогосподарський товаровиробник" застосовується для цілей глави 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV "Спеціальні податкові режими" ПК України, тобто закріплене законодавцем визначення має чітко обмежену сферу застосування і, як наслідок, для інших розділів Податкового кодексу України не застосовується.

Судом першої інстанції встановлено, що нежитлове приміщення загальною площею 1610,2 кв. м. (приміщення корівника), за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності, використовувався останнім у 2017 році у сільськогосподарській діяльності (розведенням ВРХ, та овець), що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копії паспортів великої рогатої худоби LG 368253, LG 368255, LG 368243, LG 368254, LG 368247 та LG 294230 від 26.07.2018 року, в яких зазначено рік народження 2017; копією довідки в.о. старости сіл Варварівка і Голики від 01.07.2019 року № 446 про те, що у 2017 році ОСОБА_1 утримував 4 (чотири) голови ВРХ; копією накладної від 04.03.2017 році про придбання ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_2 , 7 (сім) голів овець (ягнят); копією накладної від 20.07.2017 року про придбання ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_3 , 4 голів ВРХ (молодняка).

Крім того, Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Згідно з розділом 1 "Будівлі" підрозділу 12 "Будівлі нежитлові" групи 127 "Будівлі нежитлові інші" класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" ДК БС 018-2000 до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства належать - будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо, а саме : підклас 1271.1 "Будівлі для тваринництва", підклас 1271.2 "Будівлі для птахівництва", підклас 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна", підклас 1271.4 "Будівлі силосні та сінажні", підклас 1271.5 "Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства", підклас 1271.6 "Будівлі тепличного господарства", підклас 1271.7 "Будівлі рибного господарства", підклас 1271.8 "Будівлі підприємств лісництва та звідництва", підклас 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а приміщення корівника, яке йому належать на праві приватної власності, призначене для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року справа №814/2040/16.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції приприйнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 грудня 2019 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.