Справа № 240/9537/19
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9537/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

28 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року (місце ухвалення рішення - м. Житомир, повний текст складено 03.09.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Бердичівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирської області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача здійснити переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Бердичівське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирської області призначити з 28.05.2019 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 60% від заробітку зазначеного у довідках від 15.05.2019 №1295/П/06-70-05, від 28.05.2019 №5571/04, від 28.05.2019 №5572/04, від 28.05.2019 №5573/04;

- зобов`язати Бердичівське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирської області здійснювати нарахування і виплату мені пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723 в розмірі 60% від заробітку зазначеного у довідках від 15.05.2019 №1295/П/06-70-05, від 28.05.2019 №5571/04, від 28.05.2019 №5572/04, від 28.05.2019 №5573/04.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що з 15.02.2017 йому призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності. При цьому, позивач продовжував працювати на посаді державного службовця. Наказом №106-ОС від 27.05.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста Бердичівського відділу з питань призначення та перерахунку пенсії Бердичівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у зв`язку з чим він звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності державного службовця у відповідності до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993.

Відповідач листом №5749/03 від 19.05.2019 відмовив позивачу у призначені пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України " Про державну службу" № 3723-XII. Відмова мотивована тим, що з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, в якому відсутні норми щодо призначення пенсії державним службовцям в зв`язку із встановленням їм інвалідності.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною відмову Бердичівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирської області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 28.05.2019 року пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII.

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині суми стягнення пенсії за один місяць.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що позивач не мав 10 років на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України та не займав посаду державного службовця, підстав для призначення пенсії відповідно до Закону №889-VІІІ немає.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги та жоден з учасників справи в судове засідання не з`явився, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11.01.2017 встановлено 2-гу групу інвалідності, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №784095 від 15.02.2017, що додана до матеріалів справи та призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Наказом №106-ОС від 27.05.2019 позивача звільнено з посади Головного спеціаліста Бердичівського відділу з питань призначення та перерахунку пенсії Бердичівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирської області (а.с.30).

Позивач звернувся до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Житомирської області із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності, як інваліда 2 групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності державного службовця.

Листом від 29 травня 2019 року №5749/03 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії державного службовця. Позивачу роз`яснено, що з 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015, яким передбачено призначення пенсії за віком особам, які працювали на посадах державної служби та не передбачено призначення пенсії по інвалідності державним службовцям. Відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 встановлено можливість призначення пенсії по інвалідності державним службовцям за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.33-34).

З такою позицією відповідача позивач не погодився, вважаючи таку відмову протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 викладена у листі №5749/03 від 29.05.2019 року є протиправною.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Приписами частини дев`ятої статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…).

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина десята статті 37 Закону № 3723-XII).

Якщо особі з інвалідністю I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина дванадцята статті 37 Закону № 3723-XII).

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року (зразкова справа № 822/524/18).

Судом встановлено, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання з 11.01.2017, а звільнений він з державної служби 27.05.2019 року, тобто позивач визнаний інвалідом ІІ групи у період перебування на державній службі.

З листа № №5749/03 підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу є те, що з 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015, яким передбачено призначення пенсії за віком особам, які працювали на посадах державної служби та не передбачено призначення пенсії по інвалідності державним службовцям. Відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 встановлено можливість призначення пенсії по інвалідності державним службовцям за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Натомість, з доводів апеляційної скарги вбачається, що єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу є недостатність стажу державної служби, а саме не враховано період роботи в митній службі України на посадах інспектора, головного інспектора митниці (регіональної митниці).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 (який був чинний на момент проходження позивачем служби), яким визначено посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що період проходження служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який надає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" згідно положень пункту 12 розділу XI Закону України "Про державну службу".

Отже, відповідачем протиправно не враховано до стажу державної служби позивача періоди роботи в державній митній службі.

Крім того, довідкою Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирської області від 19.06.2019 року №6365/06 підтверджено, що ОСОБА_1 має стаж державної служби 24 роки 10 місяців та 27 днів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону України №3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності 2-ї групи відповідно до Закону України № 3723-XII в розмірі 60 відсотків від суми заробітної плати.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що Житомирський окружний адміністративний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 грудня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.