Справа № 140/2142/19
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11544/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Бруновської Н.В., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Дмитрук В.В., м. Луцьк) у справі № 140/2142/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького (6) прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Луцького (6) прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України в якому просив визнати протиправними та скасувати накази від 05.10.2018 №463-ос в частині оголошення позивачу дисциплінарного стягнення "догана", від 08.10.2018 №1824-аг в частині оголошення позивачу дисциплінарного стягнення "сувора догана", від 17.10.2018 №1913-аг в частині оголошення позивачу дисциплінарного стягнення "сувора догана", від 07.03.2019 №114-ос в частині оголошення позивачу дисциплінарного стягнення "догана", від 23.04.2019 №662-аг в частині оголошення позивачу дисциплінарного стягнення "сувора догана", від 26.04.2019 №209-ос в частині припинення контракту та звільнення позивача з військової служби у запас, від 08.05.2019 №222-ос в частині виключення позивача зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, поновити на посаді з якої був звільнений чи на рівнозначній посаді та у списках особового складу і всіх видів забезпечення, стягнути грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та зарахування такого періоду до вислуги років та до строку вислуги у військовому званні, звернути рішення суду в частині поновлення на посаді та виплатити грошове забезпечення у межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.

19.08.2019 відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке вмотивовано тим, що в матеріалах справи наявні докази про ознайомлення позивача з оскаржуваними наказами від 08.10.2018 №1824-аг, від 17.10.2018 №1913-аг, від 23.04.2019 №662-аг, а саме - особисті підписи ОСОБА_1 , крім того, 24.04.2019 позивач повторно, з проставленням підпису, був ознайомлений про факт існування наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності - як вищевказаних, так і наказів від 05.10.2018 №463-ос, від 07.03.2019 №114-ос.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду задоволено частково.

Позов ОСОБА_1 до Луцького (6) прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України в частині визнання протиправними та скасування наказів від 08.10.2018 №1824-аг в частині оголошення позивачу дисциплінарного стягнення "сувора догана", від 17.10.2018 №1913-аг в частині оголошення позивачу дисциплінарного стягнення "сувора догана", - залишено без розгляду.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач Луцький (6) прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та мотивованою, прийнятою з дотриманням норм процесуального права. Відповідач вважає, що наведені апелянтом у апеляційній скарзі підстави та обставини для скасування оскаржуваної ухвали суду є надуманими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом та будь - яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не надано, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 та ч 3, 4 ст. 123 КАС України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, з підстав, визначених частина третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 3, 4 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними - суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст. 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

На виконання вимог ухвали суду від 11.07.2019 про залишення позовної заяви без руху, відповідно до якої суд зобов`язав позивача подати належним чином оформлену заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду щодо усіх заявлених позовних вимог та надання інших доказів поважності причин його пропуску ніж ті, що були долучені до позовної заяви, представником позивача було подано заяву про поновлення строку на звернення до суду, яка обґрунтована тим, що про існування всіх оскаржуваних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 дізнався лише 24.04.2019, однак в зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні з 22.05.2019 по 01.07.2019, лише 02.07.2019 зміг звернутись до Волинського окружного адміністративного суду з даним позовом, що підтвердив відповідними медичними довідками, а також листом Волинської дирекції АТ «Укрпошта» від 23.07.2019.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи містять аркуші бесід від 04.10.2018 та 16.10.2018 про ознайомлення позивача з висновками службових розслідувань, та про майбутнє притягнення до дисциплінарної відповідальності з наведених підстав, а також містять підпис позивача про відсутність заперечень, заяв та клопотань з цих підстав.

Вказані аркуші бесід в поєднанні з відомістю про доведення під підпис наказу начальника Луцького прикордонного загону від 08.10.2018 №1824-аг та аркушем 3 наказу Т.в.о. начальника Луцького прикордонного загону від 17.10.2018 №1913-аг, які містять особисті підписи ОСОБА_1 , свідчать як про сам факт ознайомлення останнього з оскаржуваними наказами від 08.10.2018 №1824-аг, від 17.10.2018 №1913-аг, так і про момент такого ознайомлення.

Твердженнями представника апелянта про відсутність інших доказів щодо ознайомлення позивача з іншими оскаржуваними наказами - від 05.10.2018 №463-ос, від 07.03.2019 №114-ос, від 23.04.2019 №662-аг до 24.04.2019, тобто перебіг місячного терміну для звернення до суду з позовними вимогами про їх скасування, а також скасування наказів від 26.04.2019 №209-ос та від 08.05.2019 №222-ос, слід обраховувати саме з вказаної дати і, враховуючи перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 22.05.2019 по 01.07.2019 (довідки №1320 від 10.06.2019 та №33/1985 від 01.07.2019), та факт звернення до суду 02.07.2019 (здача адміністративного позову в поштове відділення), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість підстав для поновлення місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Так як апелянтом не було доведено належними та допустимими доказами поважності пропущеного ним строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування наказів від 08.10.2018 №1824-аг в частині оголошення позивачу дисциплінарного стягнення «сувора догана», від 17.10.2018 №1913-аг в частині оголошення позивачу дисциплінарного стягнення «сувора догана», позовна заява в цій частині підлягала залишенню без розгляду.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Аналогічна позиція з даного приводу неодноразово була висловлена Верховним Судом у постановах від 20.03.2018 справа № 573/1759/17, від 03.05.2018 справа № 805/402/18.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року у справі № 140/2142/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська