Справа № 400/2595/19
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 р. № 400/2595/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 18.04.2019;

зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2016-2018 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 18.04.2019.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 , зокрема, вказав, що Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (надалі - Центральне управління), в порушення частини другої статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058), визначило заробітну плату (дохід) позивача та, відповідно, обчислило розмір його пенсії, без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Ухвалою від 27.09.2019 (арк. спр. 147) суд замінив Центральне управління його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - Головне управління або відповідач).

У відзиві (арк. спр. 58-60) Головне управління зазначило, що у 2010 році позивачу, на підставі пункту «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон № 1788), було призначено пенсію за вислугу років. У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Центрального управління із заявою про перехід на інший вид пенсії, та рішенням від 23.04.2019 позивача було переведено на пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону № 1058. Центральне управління, відповідно до частини третьої статті 45, пункту 43 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, здійснило перерахунок розміру пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати (доходжу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обставленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. На думку відповідача, переведення з одного виду пенсії на інший є зміною виду пенсії. При цьому, пенсійне законодавство не містить застереження щодо переведення з одного на інший вид пенсії лише в межах одного закону. Відтак, вимога позивача щодо зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник 2016, 2017 та 2018 роки, починаючи з 18.04.2018, на думку Головного управління, є необґрунтованою.

Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

19.08.2010 ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Згідно з пунктом «е» статті 55 Закону № 1788, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до протоколу від 22.09.2010 № 390375 (арк. спр. 65), з 19.08.2010 позивачу було призначено пенсію за вислугу років у розмірі 1 303,17 грн.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що пенсію за вислугу років він отримував протягом незначного періоду - з 19.08.2010 по 26.08.2010. З 26.08.2010 виплату пенсії було припинено у зв`язку з тим, що позивач відновив трудову діяльність.

У доданих до позовної заяви копіях листів Головного управління (від 10.05.2019, арк. спр. 25-27, від 28.05.2019, арк. спр. 28-30, від 17.07.2019 , арк. спр. 31-32) міститься суперечлива інформація щодо того, коли і на підставі чого виплату пенсію за вислугу років було припинено.

У наданих відповідачем матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутня копія заяви позивача від 02.11.2010 про припинення виплати пенсії в зв`язку з працевлаштуванням (посилання на цю заяву наявне у листі Головного управління від 17.07.2019), так само як відсутні розпорядчі документи щодо припинення виплати пенсії.

Відповідач не надав суду пояснень щодо правових підстав для припинення виплати позивачу у 2010 році пенсії за вислугу років.

Той факт, що з 2010 року ОСОБА_1 не отримував пенсію за вислугу років, сторонами не заперечується.

18.04.2019 позивач (якому 17.04.2019 виповнилось 60 років) звернувся до Центрального управління із заявою, в якій просив перерахувати пенсію в зв`язку з переходом на інший вид пенсії - пенсію за віком (арк. спр. 118).

Після перерахунків (арк. спр. 109, 136) Центральне управління визначило розмір пенсії ОСОБА_1 за віком, що підлягає виплаті з 18.04.2019, - 3 308,21 грн.

Як вказано вище, згідно з викладеним у відзиві, при визначенні розміру пенсії позивача Центральне управління керувалося частиною третьою статті 45, пунктом 43 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Як вказано у пункті 43 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

В той же час, відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1058 (Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії), для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

В абзацах першому-шостому частини другої статті 40 Закону № 1058 вказано, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Виходячи з цього, позивач стверджував, що Центральне управління мало визначити розмір пенсії за вказаною формулою, застосувавши при цьому показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016, 2017, 2018 роки (три роки, що передували зверненню позивача за призначенням пенсії за віком).

Спір між сторонами виник з приводу того, яка норма Закону № 1058 підлягала застосуванню при визначенні у квітні 2019 року розміру пенсії позивача за віком, - стаття 40 чи стаття 45. На думку позивача, оскільки пенсію за віком (за Законом № 1058) йому вперше було призначено саме у 2019 році, Центральне управлення мало керуватися статтею 40 Закону № 1058. Викладена у згаданих вище листах Головного управління позиція відповідача полягає в тому, що призначення у 2010 році позивачу пенсії за вислугою років відбувалось на підставі двох законів - Закону № 1788 та Закону № 1058. Тому, у квітні 2019 року Центральне управління поновило виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії, здійснило переведення позивача з одного виду пенсії (за вислугою років) на інший (за віком) та провело відповідний перерахунок.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Чинною у серпні 2010 року редакцією пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 було встановлено, що положення Закону № 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Чинною у серпні 2010 року редакцією частини першої статті 9 Закону № 1058 було встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, як було зазначено у частині першій статті 10 Закону № 1058, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Отже, оскільки Законом № 1058 такий вид пенсії, як пенсія за вислугу років, не був встановлений, суд встановив, що відповідач дійшов безпідставного висновку про те, що у квітні 2019 році відбулось переведення (в межах Закону № 1058) з одного виду пенсії на інший.

В даному випадку у квітні 2019 року мало місце не переведення з одного виду пенсії на інший, а призначення пенсії за нормами Закону № 1058, тому Центральне управління мало застосувати положення статті 40 Закону № 1058.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 02.04.2019 у справі № 495/620/17 (касаційне провадження №К/9901/16412/18) Верховний Суд, зокрема, вказав: «… частина третя статті 45 Закону № 1058-IV говорить про порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV. Натомість особі пенсіонера … була призначена пенсія відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV позивач звернувся вперше …».

У згаданій постанові Верховний Суд залишив без змін рішення суду першої інстанції, яким був задоволений адміністративний позов, вимоги якого за змістом фактично збігаються з позовними вимогами ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Сплачена позивачем сума судового збору, згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу (15 000 грн.) позивач надав: копію укладеного 24.06.2019 з Адвокатським бюро «Івана Хомича» договору про надання правової допомоги (надалі - Договір); копію акта прийому-передачі надання правничої допомоги № 1/19 від 15.08.2019 (надалі - Акт); розрахунок витрат на професійну правничу допомогу (надалі - Розрахунок); ордер від 09.07.2019 серія КВ № 799852; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.11.2015 серія ВН № 0000055 (арк. спр. 42-49).

Вартість послуг, зазначена в Акті та у Розрахунку, складається з таких сум:

консультації з правових питань - 1 000 грн. (1 година);

правова оцінка та аналіз судової практики - 3 000 грн. (6 годин);

збирання (отримання) доказів - 3 000 грн. (3 години);

написання позовної заяви - 5 000 грн. (4 години);

підготовка позовної заяви та копій документів до неї для направлення до суду - 1 000 грн. (1 година).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як зазначено у пункті 2.1 Договору, Адвокатське бюро на підставі звернення клієнта (позивача) приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги:

2.1.1. Представляє у встановленому порядку інтереси клієнта у справі за позовом клієнта до територіального органу Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарних роки, які передували року призначення пенсії за віком, починаючи з дня звернення клієнта з відповідною заявою до територіального органу Пенсійного фонду України.

2.1.2. Представництво інтересів клієнта здійснюється в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, судах всіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключення процесуальними правами, наданими стороні по справі положеннями чинних в Україні ГПК, ЦПК, КПК, КУпАП та КАС, в тому числі з правом підпису позовної заяви, апеляційної скарги та інших документів, необхідних для надання правової допомоги за цим Договором.

Як вказано у статті 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі - Закон про адвокатуру), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до визначень, що містяться у статті 1 Закону про адвокатуру, представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Вказані в Акті та у Розрахунку послуги відносяться до інших видів правової допомоги, надання яких не передбачено Договором в якості обов`язку Адвокатського бюро. При цьому, як вказано вище, сторони Договору погодили розмір гонорару адвоката (15 000 грн.) саме за здійснення представництва.

Оскільки адвокат Хомич І.О. представництво позивача не здійснював, суд дійшов висновку, що позивач не обґрунтував вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 15 000 грн.

Судовий збір розподіляється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 139, 205, 241-243, 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, що полягають у призначенні ОСОБА_1 у квітні 2019 року пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити з 18.04.2019 ОСОБА_1 , на підставі Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки, здійснити відповідні перерахунок та виплату різниці.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 768,40 грн., що був сплачений платіжною квитанцією від 15.08.2019 № 25241.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна