Справа № 420/5546/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

03 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5546/19

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Вербицької Н.В., суддів Джабурії О.В., Запорожана Д.В., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФУ-Білгород-Дністровського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання відсутнім обов`язку, визнання незаконною, протиправною, необґрунтованою, безпідставною і скасувати вимогу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто.

20 листопада 2019 року позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу, викладеною російською мовою з клопотаннями про розгляд апеляційної скарги поданої на російській мові, про поновлення строку на апеляційне оскарження, про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст. 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення строку апеляційного оскарження.

Враховуючи, що копію оскаржуваної ухвали апелянт отримав 02.11.2019 року, а апеляційну скаргу передано до поштового відділення 16.11.2019 року, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Порушуючи питання про звільнення від сплати судового, позивач посилалась на те, що вона є пенсіонером за віком, належить до категорії непрацездатного, малозабезпеченого населення, має тяжкий стан здоров`я, потребує постійного стороннього догляду й значних витрат на лікування, відтак позбавлена можливості сплатити такий збір, розмір якого для неї являється непомірно великим з огляду на низький рівень її доходу, єдиним джерелом якого є виплата пенсії.

На підтвердження наведених у своєму клопотанні доводів ОСОБА_1 надала копію довідки про доходи з якою вбачається, що за період з 01.01.2018 року по 11.11.2019 року вона отримала 33 712,10 грн. нарахованої пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах справи докази, судова колегія вважає за можливе задовольнити клопотання апелянта та звільнити його від сплати судового збору.

Щодо клопотання про розгляд апеляційної скарги на російській мові судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

В свою чергу відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 15 КАС України судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).

У рішенні "Менцен проти Латвії" (заява № 71074/01) Європейський суд з прав людини зазначив: "… що свобода використання мови як така не є однією з прав і свобод, які регулюються Конвенцією. Загальновизнаним є те, що не існує жорсткої лінії розмежування мовної політики від сфери, охопленої Конвенцією, а захід, вжитий в рамках такої політики, може стосуватися одного або декількох положень Конвенції. Разом з тим, фактом залишається те, що, за винятком конкретних прав, передбачених статтями 5 § 2 та 6 § 3 (a), (e), Конвенція сама по собі не гарантує права на використання певної мови при комунікації з органами державної влади або право отримувати інформацію вільно обраною мовою. Отже, за умови поваги до прав, захищених Конвенцією, кожна Висока Договірна Сторона має право регулювати та встановлювати зобов`язання щодо використання своєї офіційної мови або мов у документах, що посвідчують особу та інших офіційних документах.

Суд також зазначає, що більшість Високих Договірних Сторін вирішили надати одній або декільком мовам статус офіційної або державної мови та закріпити їх як такі у своїх відповідних конституціях. Таким чином, Суд визнає, що державна мова для цих держав є однією з фундаментальних конституційних цінностей, подібних до території, державного устрою та національного прапору. Мова жодним чином не є абстрактним поняттям. Вона нерозривно пов`язана з тим, як її фактично використовують носії. Отже, зробивши мову своєю офіційною, держава принципово зобов`язується гарантувати своїм громадянам право використовувати цю мову як для передачі, так і для отримання інформації без перешкод не лише в особистому житті, але й у спілкуванні з органами влади. На думку Суду, насамперед, з цієї точки зору слід враховувати заходи, спрямовані на захист певної мови. Іншими словами, уявлення про державну мову - це наявність певних суб`єктивних прав для носіїв цієї мови".

Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють (ч. 3 ст. 15 КАС України).

За приписами ч. 4 ст. 15 КАС України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, учасники судового процесу які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, проте процесуальні документи мають бути подані лише державною мовою.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Верховного суду від 31 липня 2019 року по справі № №520/4508/19.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про розгляд поданої нею апеляційної скарги російською мовою, мотивне тим, що українською мовою не володіє й це створює для неї додаткові труднощі, незручності, втім такі обставини у розумінні наведених вище законодавчих приписів, не свідчать про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання.

У разі, якщо скаржник не володіє українською мовою, слід зазначити, що соціально незахищеним верствам населення Законом України "Про безоплатну правову допомогу" гарантовано державою надання відповідних правових послуг за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел. Для реалізації своїх прав особа має звернутися по правову допомогу до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

У відповідності до частини другої статті 298 КАС до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без руху та встановити десятиденний строк з моменту вручення цієї ухвали протягом якого скаржник має право викласти апеляційну скаргу державною (українською) мовою.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 169, ст.296, 298 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги російською мовою.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до ст.169 КАС України апеляційна скарга буде повернута скаржнику.

Ухвала в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.В.Вербицька

Судді О.В. Джабурія

Д.В. Запорожан