Справа № 280/2278/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 листопада 2019 року Справа № 280/2278/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ),

третя особа: Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168; )

про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа: Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області (далі третя особа), в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: зобов`язати відповідача сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі подання про повернення на користь позивача збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) у розмірі 4390,00 грн. (чотири тисячі триста дев`яносто гривень), сплаченого згідно квитанцією № СВ00833525/1 від 15.11.2018.

Ухвалою суду від 15.05.2019 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків. 02.07.2019 позивачем через канцелярію суду подано документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 03.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/2278/19 та призначено судове засідання на 01.08.2019.

Ухвалою суду від 01.08.2019 постановлено розгляд адміністративної справи №280/2278/19 продовжити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 28.08.2019.

Ухвалою суду від 28.08.2019 відкладено підготовче судове засідання на 30.09.2019.

Ухвалою суду від 30.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23.10.2019.

Ухвалою суду від 22.11.2019 здійснено процесуальне правонаступництво первинного відповідача Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу вона придбала у власність квартиру. При укладанні договору купівлі-продажу нею був сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% вартості від придбаної квартири в розмірі 4390,00 грн. Проте, відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» позивач не повинен сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки придбав житло вперше. Зазначає, що звернулась до відповідача з заявою щодо надання їй подання про повернення помилково (надмірно) сплаченої суми збору. Однак Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, правонаступником якого наразі є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, відмовилось видати подання, повідомивши позивача про те, що органи Пенсійного фонду в повній мірі не володіють інформацією щодо осіб, які придбавають житло вперше. Вважаючи, що відсутність можливості у Пенсійного фонду України встановити придбання квартири конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі та порушувати її права, позивач звернулась з даним позовом до суду. Просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

17.07.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№29279) в якому зазначено, що, на сьогоднішній день в Україні не існує єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та, відповідно, органу, компетентного видавати довідки на підтвердження обставин первинного придбання житла. Надані позивачем документи не є беззаперечними доказами того, що ним майно придбавалось вперше. Таким чином, за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше, відповідач позбавлений законної можливості сформувати подання про повернення коштів з бюджету. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

25.07.2019 від третьої особи до суду надійшли пояснення на позовну заяву (вх.№30865), в якій зазначено, що повернення помилково або надмірно сплачених до бюджету податків і зборів здійснюється за поданням територіального пенсійного органу. Просить суд повідомити про результати розгляду справи шляхом направлення на юридичну адресу копію рішення по справі.

26.07.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№31030), в якій зазначено, що відсутність можливості Пенсійного фонду України та його територіальних органів встановити обставини придбання квартири конкретною фізичною особою вперше не може ставитись в провину такій особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Частиною 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

15.11.2018 позивач придбала за Договором купівлі-продажу квартири, який зареєстровано в реєстрі за № 4018, квартиру загальною площею 52,38 кв.м жилою площею 30,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В п.2.3 Договору купівлі - продажу квартири від 15.11.2018 зазначено, що згідно звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна від 24.10.2018 зробленого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006» ринкова вартість квартири становить 438866,00 грн.

Однак, відповідно до п. 2.1 Договору купівлі - продажу квартири від 15.11.2018 за домовленістю сторін купівля-продаж здійснюється за 439000,00 грн. Зазначену суму продавець (в особі представника) одержав від покупця повністю до підписання цього договору.

У травні 2019 року позивач (представник позивача) звернувся до відповідача зі зверненням щодо повернення збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу квартири від 15.11.2018 року.

Листом від 10.05.2019 за № 7770/08.01 Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, правонаступником якого наразі є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, повідомило позивача, що Державний реєстр прав власності на нерухоме майно не містить вичерпний перелік власників нерухомого майна, відповідно органи Пенсійного фонду в повній мірі не володіють інформацією щодо осіб, які придбавають житло вперше. В зв`язку з чим відповідач позбавлений законної можливості надати подання про повернення коштів з бюджету.

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача щодо повернення помилково (безпідставно) сплачених коштів, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що, відмовляючи позивачу у поверненні помилково сплачених коштів (видачі подання на повернення помилково сплачених коштів), відповідач послався на відсутність єдиної бази, за допомогою якої можна визначити обставини придбання житла особою, та органу, компетентного видавати довідки на підтвердження обставин придбання житла. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про відсутність підстав для повернення коштів.

Разом з тим, суд не погоджується з правомірністю такої відмови та зазначає, що, відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначений Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» №400-97/ВР від 26.06.1997 зі змінами та доповненнями (далі - Закон №400-97/ВР).

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону №400-97/ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином, законодавець виключив зі складу осіб, які є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, певні категорії суб`єктів, у тому числі громадян, які придбавають житло вперше.

Згідно з п. 8 ст. 2 Закону №400-97/ВР об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Отже, громадяни, які придбавають нерухоме майно у вигляді житла вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та звільнені від обов`язку сплачувати такий збір в розмірі 1% від вартості нерухомого майна. Для встановлення наявності обставин, які звільняють громадянина від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при купівлі житла, необхідно перевірити, чи придбавається таке нерухоме майно особою вперше.

На підтвердження факту придбання житла, а також того, що вищезазначене нерухоме майно придбано вперше, позивачем до матеріалів справи надано: договір купівлі - продажу квартири від 15.11.2018, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2018; квитанцію №СВ00833525/1 від 15.11.2018 про сплату позивачем 4390,00 гривень, призначення платежу - збір з операцій придбання (купівлі - продажу) нерухомого майна; пояснення ОСОБА_1 щодо користування житловими приміщеннями від 24.09.2019 року, в яких, зокрема, пояснює що у період з 12.09.2009 по 27.05.2014 була зареєстрована та проживала в гуртожитку на період навчання, а в період з 12.06.2014 по 20.11.2018 у батьків, прав власності на вказані нерухомі приміщення не має.

Отже, наведені докази підтверджують доводи позивача стосовно придбання квартири вперше, відповідачем не спростовано та не надано суду доказів, як б свідчили, що позивач раніше придбавав нерухоме майно.

В силу п. 2 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1740 від 03.11.1998 (далі - Порядок №1740) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачується платниками на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства).

Пунктом 15-1 Порядку №1740 передбачено, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п. 15-3 Порядку № 1740 нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у п. 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України, казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії передбачено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок №787). Відповідно до п.3 останнього, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника.

Згідно п. 5 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання складається органом, який здійснює облік заборгованості в розрізі позичальників, за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (п. 8 Порядку №787).

Відповідно до п. 10 Порядку №787 заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів.

В силу п. 15 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету здійснюється з того бюджету, до якого такі кошти були зараховані.

Як вбачається з матеріалів справи, перед укладенням договору купівлі-продажу квартири позивач сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу майна у розмірі 1% від ринкової вартості придбаного житла, а саме в сумі 4390,00 грн., що підтверджується квитанцією № СВ00833525/1 від 15.11.2019 про сплату позивачем 4390,00 грн.

Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету» №106 від 16.02.2011, контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 «Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна» покладений на Пенсійний фонд України.

Оскільки відповідно до квитанції № СВ00833525/1 від 15.11.2019 грошові кошти у розмірі 4390,00 грн., сплачені платником ОСОБА_1 на рахунок отримувача УК Вознесенів. р-ну у м. Запоріжжі, код отримувча 38025409, код банку отримувача 899998, то належним органом казначейства України, до якого потрібно сформувати по подати подання на повернення надмірно сплачених коштів є саме Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, а не Головне управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі, як зазначає позивач.

Враховуючи те, що позивач в силу Закону звільнений від сплати збору на обов`язкове державне соціальне страхування як такий, що придбав житло вперше, зважаючи на відсутність доказів того, що раніше за ОСОБА_1 реєструвалось право власності на житло, суд дійшов висновку про наявність підстав для відновлення порушеного права позивача та необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя сформувати та направити до УДКС у м. Запоріжжі подання про повернення ОСОБА_1 надмірно сплачених коштів в розмірі 4390,00 гривень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ч. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 768,40 грн., відтак стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області підлягає частина суми сплаченого судового збору в розмірі 384,20 грн.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ), третя особа: Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168; )про зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області подання про повернення на користь позивача збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) у розмірі 4390,00 грн. (чотири тисячі триста дев`яносто гривень), сплаченого згідно квитанцією № СВ00833525/1 від 15.11.2018.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22.11.2019.

Суддя М.С. Лазаренко