Справа № 1.380.2019.004409
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11452/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року, постановлену головуючим суддею Сакалошем В. М. об 11:54 год у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення їй відсоткового значення пенсії з 80% до 60% грошового забезпечення та безпідставного переведення з пенсії державного службовця на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язати відповідача провести з 02 листопада 2017 року перерахунок та виплату їй пенсії на виконання рішення суду у справі № 446/1994/17, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80 % сум заробітної плати з включенням до пенсії підвищення непрацюючому та фіксовану суму індексації.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з тим, що у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, у якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки спір у справі № 446/1994/17 стосувався перерахунку і виплати пенсії за віком як державного службовця з 02 листопада 2017 року з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань та індексації, тобто не тотожний предмету і підставі позову у даній справі, який стосується відсоткового розміру пенсійної виплати.

Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач уже зверталась до суду з вимогами здійснити перерахунок і виплату їй пенсії як державному службовцю з 02 листопада 2017 року і є судове рішення, що набрало законної сили, яким такі позовні вимоги задоволено.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його передчасним, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

З матеріалів справи судом встановлено, що у даній справі та справі № 446/1994/17 дійсно є спір між тими самими сторонами про перерахунок і виплату пенсії державного службовця з 02 листопада 2017 року. В той же час, колегією суддів встановлено, що в обґрунтування позовних вимог у справі № 446/1994/17 позивачем наведені інші (відмінні) підстави позову, з огляду на наступне.

Так, підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18.

Так, у справі № 446/1994/17 позивач просила визнати протиправним і скасувати рішення органу Пенсійного фонду про відмову у перерахунку її пенсії на підставі довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії, виданої Ременівською сільською радою від 01 листопада 2017 року № 1381, зобов`язати орган Пенсійного фонду здійснити перерахунок і виплату їй пенсії за віком з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та індексації згідно з довідкою про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії, виданої Ременівською сільською радою від 01 листопада 2017 року № 1381.

Такий позов обґрунтований тим, що всі виплати, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, повинні враховуватись при визначенні розміру заробітної плати для призначення та виплати пенсії.

Натомість, у даній справі спір виник у зв`язку із здійсненням перерахунку її пенсії з 02 липня 2017 року із зменшенням основного розміру пенсії з 80% до 60 % відповідних сум заробітної плати державного службовця.

Таким чином, суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, дійшов помилкового висновку про існування у провадженні цього або іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Більше того, слід зазначити, що суд першої інстанції, встановивши наявність судового рішення, яке набрало законної сили, у справі № 446/1994/17, спір у якій, на його думку, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, повинен був закрити провадження у справі, а не залишати позовну заяву без розгляду.

Так, Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про можливість розгляду справи по суті заявлених вимог, що відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, наданих статтею 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 312, 313, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.004409 про залишення позовної заяви без розгляду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 04 грудня 2019 року.