Справа № 818/2216/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 р.Справа № 818/2216/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми по справі № 818/2216/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - ГУПФУ в Сумській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неперерахунку раніше призначеної позивачу пенсії на підставі довідки УМВС України в Сумській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № 11/169-133 (2415) від 22.06.2017;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії на підставі довідки УМВС України в Сумській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії 11/169-133 (2415) від 22.06.2017, починаючи з 01 січня 2016 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі №818/2216/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23 грудня 2015 року, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", №947 від 18 листопада 2015 року "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268", довідки УМВС України в Сумській області від 22.06.2017 №11/169-133(2415) про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, м. Суми, вул. Пушкіна, 1) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року № 988, «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. №268» від 18 листопада 2015 року № 947, довідки УМВС України в Сумській області від 22.06.2017 №11/169-133(2415) про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, починаючи з 1 січня 2016 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят грн.), сплачений при зверненні до суду.

Вказане рішення суду ніким не оскаржене.

05.08.2019 позивачем подано заяву, в якій він, з посиланням на ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, просить суд прийняти додаткове рішення про встановлення судового контролю за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі № 818/2216/17, яким зобов`язати ГУПФУ в Сумській області подати до суду звіт про виконання судового рішення в 10-денний термін з дня набрання постановою суду законної сили.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі № 818/2216/17 набрало законної сили 03.05.2018, однак, станом на 05.08.2019 відповідачем не виконано в повному обсязі, у зв`язку з чим наявні підстави, передбачені ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання ГУПФУ в Сумській області подати звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 по справі № 818/2216/17 у задоволенні у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі № 818/2216/17 - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 по справі № 818/2216/17 скасувати, прийняти рішення, яким задовольнити вимоги про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відповідач ухиляється від виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі № 818/2216/17 в частині виплати заборгованості, як у добровільному порядку, так і в порядку примусового виконання в рамках виконавчого провадження. Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України «Про виконавче провадження», вважає безпідставним, оскільки фактично вказане судове рішення є невиконаним протягом півтора року, що, на думку позивача, є достатньою підставою для встановлення судового контролю в порядку, передбаченому ст.382 КАС України.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в силу статті 382 КАС України, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правовим наслідком останнього, і саме в резолютивній частині рішення повинно бути визначено обов`язок подати звіт. Крім того, за висновком суду першої інстанції, позивачем не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України «Про виконавче провадження». У зв`язку з викладеним, відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі № 818/2216/17 ніким не оскаржене, вказане рішення набрало законної сили 03.05.2018.

Згідно із положеннями частини першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч.8 ст.382 КАС України).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

В обґрунтування вимог заяви про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення по справі № 818/2216/17 позивачем зазначено, що станом на 05.08.2019 (дата звернення до суду із даною заявою), ГУ ПФУ в Сумській області здійснило перерахунок, однак не виплатило суму перерахованої пенсії з 01.01.2016, що свідчить про ухилення відповідача від виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надано жодного доказу виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі № 818/2216/17, в частині здійснення виплати перерахованої пенсії.

За висновком суду першої інстанції, обов`язок подати звіт про виконання судового рішення може покладатися на суб`єкта владних повноважень виключно під час ухвалення судового рішення, і не може бути покладений на відповідача після завершення розгляду справи.

Однак, положення КАС України не містять такого обмеження щодо застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення.

Враховуючи, що відповідно до ст. 382 КАС України, судовий контроль встановлюється після ухвалення судового рішення у справі (вживається словосполучення "суд, який ухвалив"), слід дійти висновку, що для встановлення судового контролю повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 по справі № 286/766/17.

Відмовляючи задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що позивач, звертаючись до суду з такою заявою, не вичерпав загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

З приводу таких висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що загальний порядок виконання судових рішень, який встановлено Законом України «Про виконавче провадження», не позбавляє суд права встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Також, слід зазначити, що виконавче провадження з виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі № 818/2216/17 до моменту звернення ОСОБА_1 до суду з цією заявою тривало більше року (відкрито 15.06.2018), однак, станом на вересень 2019 року в порядку примусового виконання рішення суду фактично виконане не було.

Крім цього, суд першої інстанції не звернув уваги на причини невиконання відповідачем судового рішення.

Так, відповідно до листа ГУ ПФУ в Сумській області від 27.06.2018 № 6389/03.2-07, адресованого Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.с.125), відповідач стверджує, що ним проведено перерахунок пенсії за судовим рішенням (відповідно до Закону № 900 від 23.12.2015, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на підставі довідки УМВС України в Сумській області від 22.06.2017 № 11/169-133 (2415) про розмір грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року). Однак, розмір пенсії, перерахованої за рішенням суду, який становить 5148,93 грн., що є меншим, ніж розмір пенсії, перерахованої на підставі постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» - 5280,26 грн.. У зв`язку з чим, виплата пенсії здійснюється згідно з довідкою, наданою Ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області на виконання постанови КМУ № 103. Сума коштів за період з 01.01.2016 буде здійснюватись після виділення коштів на їх фінансування з Державного бюджету в такому порядку : з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою в розмірі 50% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017; з 01 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою в розмірі 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії зв період з 01.01.2016 по 31.12.2017 до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Таким чином, відповідачем повідомлено, що виплата перерахованої пенсії за рішенням суду ним виплачуватися не буде, а сума заборгованості, що виникла внаслідок проведення позивачу перерахунку пенсії на підставі постанови КМУ № 103, буде виплачена позивачу на умовах, не передбачених жодним нормативним актом.

Тобто рішення суду, яке набрало законної сили та яке підлягає обов`язковому виконанню, фактично залишається бездієвим для позивача, оскільки не виконується відповідачем, в частині виплати перерахованої суми пенсії, з огляду на відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідачем взагалі вживалися будь-які заходи з метою виконання судового рішення, в частині виплати позивачу перерахованої пенсії, а судом першої інстанції вказані обставини не досліджувалися.

Та обставина, що відповідачем перерахунок пенсії за рішенням суду було проведено пізніше, ніж масовий перерахунок пенсії за постановою КМУ № 103, у зв`язку з чим утворилася ситуація, коли позивач не отримав суми перерахованої пенсії, є наслідком виключно протиправної бездіяльності відповідача щодо невиконання судового рішення.

Враховуючи викладене, наразі право позивача отримати кошти, нараховані на підставі рішення суду, не повинне ставитись в залежність від бюджетних асигнувань.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи факт відсутності в матеріалах справи доказів виконання відповідачем рішення суду, беручи до уваги, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, при цьому обов`язок суду контролювати виконання свого рішення закріплено безпосередньо Конституцією України, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення є передчасним.

Відповідно до ст.320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу ч.1 ст.382 КАС України зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення повноважний лише суд, який ухвалив це судове рішення.

Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень зобов`язати ГУПФУ в Сумській області подати звіт про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі № 818/2216/17, як цього вимагає позивач в апеляційній скарзі, тому скарга підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 по справі № 818/2216/17 підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 року по справі № 818/2216/17 скасувати.

Прийняти постанову, якою справу № 818/2216/17 направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішенням суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 03.12.2019 року