Справа № 680/366/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 680/366/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яцина О.І.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

04 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2019 року (повний текст якого складено у м. Нова Ушиця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чемеровецького відділення поліції Городоцького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

у травні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чемеровецького відділення поліції Городоцького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови серії ДПО18 №262658 від 14 травня 2019 року, винесеної інспектором патрульної поліції Чемеровецького ВП про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у сумі 255 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він не зупинився перед дорожнім знаком - Проїзд без зупинки заборонено, чим порушив п. 8.4 "б" ПДР України. На думку позивача, дії відповідача щодо винесення зазначеної постанови є незаконними, оскільки така постанова була винесена на місці зупинки автомобіля, тобто безпосередньо на автодорозі, що є порушенням його прав. Також позивач вказав на те, що інспектор позбавив його можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП. Крім того, інспектором порушено процедуру розгляду справи, а саме порядок встановлений ст.278, 279, 283 КУпАП, оскільки розгляд справи здійснено на місці зупинки позивача, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що його дії не вказують на порушення п. 8.4. "б" ПДР, оскільки він пригальмував, тобто короткочасно зупинився перед дорожнім знаком, а оскільки звідти не проглядалось головна дорога, зупинився перед самим перехрестя. Крім того, на думку позивача, оскаржувана постанова не відповідає формі, яка встановлена в додатку №5 Інструкції, що свідчить про її незаконність, а також, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення не потрібно було складати.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили. При цьому, 03 грудня 2019 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, 14 травня 2019 року посадовою особою відповідача винесено постанову серії ДПО18 №262658, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що 14 травня 2019 року о 10 год. 40 хв. на а/д Гусятин-Городок 10 км. + 100 м. позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено), а саме здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п. 8.4 "б" ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено органом, який має на це повноваження, строк накладення стягнення не сплив, а оскільки в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, то оскаржувана постанова винесена правомірно.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

В пункті 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 8.4 "Б" ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Відповідно до дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" ПДР забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 Табличка 7.8 "Напрямок головної дороги" - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

За приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП визначено, що посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах, а не на припущеннях.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно того, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як слідує зі змісту протоколу судового засідання від 07.11.2019, в суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що перед знаком не зупинився, а лише пригальмував, тому що в даному місці погана видимість, а зупинився він вже далі перед перехрестям, де пропускав автомобілі.

Тобто, в суді першої інстанції позивач фактично визнав недотримання вимог дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено".

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в позовній заяві ОСОБА_1 обґрунтовував протиправність оскаржуваної постанови не відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, а саме порушенням інспектором процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Зокрема, позивач посилався на те, що:

- інспектором Чемеровецького ВП незаконно розглянуто справу на місці зупинки автомобіля, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи;

- інспектор Чемеровецького ВП позбавив його можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП;

- інспектор Чемеровецького ВП порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігноровано порядок, встановлений ст.ст. 278,279 КУпАП.

Зазначеним мотивам ОСОБА_1 надано належну правову оцінку у рішенні суду першої інстанції.

Натомість, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що в день винесення оскаржуваної постанови він пригальмував, тобто короткочасно зупинився перед дорожнім знаком, а оскільки звідти не проглядалась головна дорога, то зупинився перед самим перехрестя. Крім того, на думку апелянта, оскаржувана постанова не відповідає формі, яка встановлена в додатку №5 Інструкції, що свідчить про її незаконність, а також в постанові не зазначено про дані реєстратора, який зафіксував правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що положеннями п. 1.10 ПДР визначено, що зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

При цьому, дорожній знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" чітко покладає на водія обов`язок здійснити саме зупинку, а не пригальмувати, тобто лише знизити швидкість перед таким знаком, як на це помилково вказує позивач.

Відтак, враховуючи доводи позовної заяви та надані ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Зважаючи на те, що в апеляційній скарзі позивач наводить обґрунтування та доводи на підтвердження протиправності винесення оскаржуваної постанови, які не були зазначені в позовній заяві, то колегія суддів, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 308 КАС України, не приймає їх до уваги.

Стосовно посилання апелянта на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що відповідач не повинен був складати протокол про адміністративне правопорушення, то суд апеляційної інстанції вказує на таке.

Так, згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Положеннями ст. 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У частинах 4, 5 ст. 258 КУпАП зазначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 4 розділу 1 Інструкції №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За таких обставин, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ст. 122 КУпАП без складання відповідного протоколу, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги позивача щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови у зв`язку із не складанням протоколу є безпідставними та такими, що суперечать вищевказаним приписам КУпАП та п. 4 розділу 1 Інструкції №1395.

З огляду на зазначене та враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції вважає, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не допустив порушення норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому вимоги апеляційної скарги не можуть бути задоволені.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 грудня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.