Справа № 538/1432/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 р.Справа № 538/1432/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Колоднюка Івана Дмитровича на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 28.10.2019 (головуючий суддя І інстанції: Бондарь В.А.) по справі № 538/1432/19

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , інспектора лейтенанта поліції 1 батальйон 2 рота, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області

про скасування постанови серії ЕАВ № 1457053 від 26 серпня 2019 про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

05.09.2019, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Колоднюка Івана Дмитровича (далі - відповідач), у якій просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1457053 від 26.08.2019 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), визнавши протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству України дії відповідача.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 28.10.2019 позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправними дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасовано постанову серії ЕАВ № 1457053 від 26.08.2019, винесену відповідачем про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 гривень, за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрито.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 26.08.2019 відповідачем винесено постанову серії ЕАВ № 1457053 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

За змістом постанови, 26.08.2019 о 12 год. 05 хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI» модель «PAJERO SPORT», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по а/д Н-03 "Житомир - Чернівці" на 288 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», здійснивши в`їзд на територію АЗС «Shell», чим порушив п. 8.4. «в» ПДР України «Порушення вимог заборонних знаків», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд першої інстанції, під час розгляду справи, дійшов до висновку, що за встановлених обставин в діях водія відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП, тому провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Перевіряючи правомірність рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Надаючи оцінку оскарженому рішенню відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктом 1.9. розд. 1 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями п. 2.3 розд. 2 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п. 8.1 розд. 8 ПДР України).

Підпункт 3.21 п. 3 (Заборонні знаки) розділу 33 ПДР України визначає знак «В`їзд заборонено», який забороняє в`їзд усіх транспортних засобів з метою:

запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом;

запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8;

організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо;

запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9;

запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).

Заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі (пп. «в» п. 8.4 розд. 8 ПДР України).

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також, згідно з ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

За матеріалами справи, у постанові серії ЕАВ № 1457053 від 26.08.2019 зазначено, що позивач, 26.08.2019 о 12 год. 05 хв., керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI» модель «PAJERO SPORT», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по а/д Н-03 "Житомир - Чернівці" на 288 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», здійснивши в`їзд на територію АЗС «Shell», чим порушив п. 8.4. «в» ПДР України «Порушення вимог заборонних знаків», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 6).

На підтвердження обставин справи, відповідачем до відзиву на позовну заяву додано: оптичний диск з місця події, на якому містяться відеофайли «», «», «VID-WA0000» та електронна фотографія АЗС «Shell»; копія схеми організації дорожнього руху на автомобільній дорозі «Житомир-Чернівці» (а.с. 20-21).

Колегія суддів зауважує на тому, що при всебічному та повному з`ясуванні всіх обставин справи, беручи до уваги надані відповідачем докази в сукупності та позовну заяву, зі змісту якої підтверджуються обставини, висвітлені на відеозаписах, не заперечується сам факт вчинених дій, а зазначається, що позивач «не побачив, що в перший поворот в напрямку Тернополя стоїть знак «В`їзд заборонено», та здійснив розворот на частину території АЗС «Shell», щоб не порушувати вимогу даного знаку», дозволяється чітко встановити, що саме автомобіль «MITSUBISHI PAJERO SPORT» (номерний знак НОМЕР_1 ) під керуванням позивача здійснив рух в зоні дії знаку 3.21 «В`їзд заборонено».

Так, з відеозапису «VID-WA0000» (година зйомки 12:00:46) вбачається, що автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO SPORT» здійснює в`їзд в зону дії знаку 3.21 ПДР України, чим було порушено п. 8.4 «в» ПДР України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відеозапис «» містить спілкування з водієм по суті вчиненого правопорушення, на якому позивач пояснив, що не побачив знак 3.21 «В`їзд заборонено», а потім, щоб не порушувати вимогу даного знаку, здійснив розворот на частину території АЗС «Shell». Висвітлені на відеозаписі пояснення позивача підтверджується доводами, наведеними в позовній заяві.

Крім того, на даному відеозаписі зафіксовано, що відповідач ознайомив позивача з його правами, передбаченими КУпАП та Конституцією України, зокрема нормами статті 63 Основного Закону (0:01:31 сек. відео), що повністю спростовує протилежні доводи позивача в позовній заяві.

Доводи позивача щодо порушення його прав з підстав не складення протоколу про адміністративне правопорушення також відхиляються колегією суддів, так як стаття 258 КУпАП містить норми, які чітко встановлюють, що постанови у справах про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем порушено п. 8.4 ПДР України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП - порушення вимог заборонних знаків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та матеріали справи достовірно встановлюють даний факт, відтак наявні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Стосовно доводів апеляційної скарги про не реагування судом першої інстанції на подане клопотання відповідача про залишення позову без руху, так як однією з позовних вимог є вимога визнати протиправними та такими, шо не відповідають чинному законодавству України, дії відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зауважує на тому, що посадова особа органів Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням ПДР України його учасниками, які реалізуються, зокрема, шляхом розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі їх виявлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, у випадку встановлення під час судового розгляду справи відсутності/наявності факту вчинення особою адміністративного правопорушення, належним способом захисту порушених прав та інтересів особи, є скасування чи залишення без змін відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення у судовому порядку, а визнання дій відповідача протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству України, є окремою вимогою позовної заяви.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що у спірних правовідносинах не було порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, інспектор діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, тому судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Колоднюка Івана Дмитровича - задовольнити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 28.10.2019 року по справі № 538/1432/19 - скасувати з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик