Справа № 826/14956/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2019 р. у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач/ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі-відповідач/ГУ ДФС у м. Києва) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.06.2018 р. № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, оскільки вважає, що ГУ ДФС у м. Києві правомірно та в межах чинного законодавства прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, основним видом економічної діяльності якої є роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У період з 09.01.2018 р. по 08.01.2019 р. позивач мала право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, відповідно до ліцензії серії АЖ №064327 від 28.12.2017 р.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами контролюючого органу у період з 15.03.2018 р. по 23.05.2018 р. проведено перевірку магазину, де здійснювала підприємницьку діяльність позивач, за адресою: м. Київ , проп. Лісовий, 6.

За результатами перевірки встановлено що в магазині здійснюється реалізація напоїв, а саме вино газоване напівсолодке біле «Сатюте Фраголіно» 0,75 л міцністю 11-12,5 % об., за ціною 66,50 грн. за пляшку, за цінами нижчими за мінімальну роздрібну ціну, що є порушенням вимог Постанови Кабнету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» та ст. 18 Закону України Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

За результатами перевірки складено акт від 23.05.2018 р. № 2048/26-15-40-01/ , на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення від 07.06.2018 р. № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10000,00 грн.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернулась до ДФС України зі скаргою на вищезгадане рішення.

За результатами розгляду вказаної скарги, ДФС України прийнято рішення від 06.08.2018 р. № 11531/Т/99-99-11-03-01-25, яким податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Для захисту своїх прав, які позивач вважає порушеними, остання звернулась до суду.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про відсутність порушень норм чинного законодавства під час реалізації пляшки вина за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін, які зазначені в акті перевірки, у зв`язку із чим спірне податкове повідомлення-рішення від 07.06.2018 р. № є протиправним та підлягає скасуванню.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Згідно пп. 19-1.1.14, 19-1.1.16 - 19-1.1.20 п.19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи виконують функції, зокрема, здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Статтею 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що

- мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком до даної Постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акта перевірки під час проведення перевірки встановлено, що в магазині здійснюється реалізація алкогольних напоїв, а саме: вино газоване напівсолодке біле «Салюте Фраголіно» 0,75 л міцністю 11-12,5 % об., за ціною 66,50 грн. за пляшку.

Додатком «Розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» до вказаної Постанови визначено, що на вина у скляній тарі місткістю 0,7 л та 0,75 л, код виробів 2204 10, 2204 21 згідно УКТЗЕД, роздрібна ціна становить 79,19 грн.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов помилкового висновку про те, що мінімальний розмір роздрібної ціни встановлений Постановою № 957 стосується лише вин ігристих, оскільки вказана постанова містить загальне посилання, зокрема, на вина у скляній тарі місткістю 0,7 л та 0,75 л.

Крім того, зазначена постанова містить посилання на коди УКТЗЕД, яких стосується вказана цінова політика, зокрема такі 2204 10, 2204 21 06 00, 2204 21 07 00 тощо.

Згідно УКТЗЕД вказані коди товару мають опис - вина ігристі та вина газовані, зброджені напої, вина (напої) ароматизовані ігристі (газовані), фактична міцність яких вища за 1,2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 15 відсотків об`ємних одиниць етилового спирту, за умови що етиловий спирт, який міститься у готовому продукті, має повністю ферментне (ендогенне) походження, які розливаються у пляшки, закорковані спеціальними пробками для таких напоїв типу "гриб", що утримуються на місці за допомогою стяжок або застібок, та/або мають надмірний тиск, спричинений наявністю діоксиду вуглецю у розчині на рівні не менше 1 бар при температурі 20 C.

На підставі викладеного, колегія суддів доводи позивача, про те, що суд першої інстанції правильно встановив, що норми постанови №957 не стосуються вин газованих, вважає необгрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000,00 гривень.

Враховуючи те, що відповідачем під час проведення перевірки було встановлено факт порушення вказаних норм Закону колегія суддів дійшла висновку, що контролюючим органом, в межах свої повноважень, правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення рішення від 07.06.2018 р. № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10000,00 грн.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову якою у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 29.11.2019 року.