Справа № 604/971/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10286/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Гуляка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області про відмову в роз`ясненні судового рішення (головуючий суддя Сташків Н.Б.), постановлену в порядку спрощеного позовного провадження в смт.Підволочиськ 21 серпня 2019 року у справі №604/971/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

09.08.2019 ОСОБА_1 звернувся у Підволочиський районний суд Тернопільської області із заявою про роз`яснення рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року у справі №604/971/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання перерахувати пенсію.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2019 року заяву залишено без задоволення.

Залишаючи заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту рішення Підволочиського районного суду від 22 січня 2018 року не вбачається, що таке є незрозумілим або його важко чи неможливо виконати внаслідок неясності резолютивної частини. Суд першої інстанції зазначив, що в заяві про роз`яснення судового рішення відповідач просить роз`яснити не рішення суду, а порядок його виконання, що, на переконання суду, призведе до зміни змісту судового рішення, тоді як встановлення способу виконання судового рішення із зазначенням порядку виплати недоотриманої пенсії при виконанні судового рішення, не є роз`ясненням судового рішення в розумінні норм КАСУ. Суд першої інстанції вказав, що встановлення Кабінетом Міністрів України відповідного порядку виплати перехованих пенсій не скасовує та жодним іншим чином не впливає на наявність права позивача на перерахунок та виплату перерахованої пенсії. Крім того, суд першої інстанції зауважив, що надходження матеріалів від органу проходження служби так само як і особиста заява особи є приводом для початку процедури вирішення питання про перерахунок пенсії та подальшої її виплати, а отже породжує обов`язок відповідача на проведення зазначеного перерахунку та виплат.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2019 року та направити справу для розгляду до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ГУ ПФУ в Тернопільській області зробило перерахунок пенсії 27.03.2019 із 01.01.2016, але виплату заборгованості проводить посилаючись на пункт 3 Постанови КМУ №103 та на те, що у рішенні Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року у справі №604/971/17 не вказано, що виплату заборгованості слід проводити однією сумою. Скаржник вказує, що без роз`яснення вказаного судового рішення є високою ймовірність неправильного виконання такого, а саме стосовно порядку виплати недоотриманої суми пенсії у зв`язку з перерахунком з 01.01.2016. Зазначає, що в ситуації з перерахунком пенсії право на такий перерахунок може ґрунтуватись лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства, та не може ґрунтуватись на законі, який втратив чинність. Вказує, що мотивувальна частина оскаржуваної ухвали не відповідає резолютивній частині такої.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року є зрозумілим, чітким та роз`ясненню не підлягає.

Враховуючи, що скаржник просив розгляд справи проводити за його відсутності, від інших учасників справи клопотання про розгляд справи за їх участю не надходили, керуючись статтями 311, 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року у справі №604/971/17 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо нездійснення перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23 грудня 2015 року, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 р. №268», та довідки № 103 від 12.05.2017 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Тернопільській області починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження строку.

Вказане судове рішення набрало законної сили 14.03.2018.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2018 року внесено виправлення в резолютивній частині рішення Підволочиського районного суду від 22 січня 2018 року по адміністративній справі №2а-604/4/18, а саме абзац третій викладено в такій редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23 грудня 2015 року, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 року №268», та довідки № 103 від 12.05.2017 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Тернопільській області, починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження строку».

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про роз`яснення вказаного рішення суду щодо порядку виплати недотриманої пенсії по перерахунку із 01 січня 2016 року, а саме просив роз`яснити чи слід виплачувати недоотриману пенсію по перерахунку одноразово повну суму заборгованості не враховуючи постанову Кабінету Міністрів України №103, або слід дотримуватись порядку виплати, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб». Заявник зазначив, що відповідач зробив перерахунок пенсії із 01 січня 2016 року, але виплату заборгованості проводить посилаючись на пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України №103 та на те, що у рішенні не вказано, що виплату заборгованості проводити одною сумою.

Відмовляючи в задоволенні заяви про роз`яснення, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення способу виконання судового рішення із зазначенням порядку виплати недоотриманої пенсії при виконанні судового рішення, не є роз`ясненням судового рішення, в розумінні норм КАСУ. В свою чергу, зі змісту рішення Підволочиського районного суду від 22 січня 2018 року не вбачається того, що воно є незрозумілим або його важко чи неможливо виконати внаслідок неясності резолютивної частини.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, при здійсненні ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 р. №268», та довідки № 103 від 12.05.2017 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Тернопільській області починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження строку, не повинно враховувати положення Постанови №103 та Постанови № 649 від 22.08.2018 та повинно здійснити виплату пенсійних виплат за рішенням Підволочиського районного суду від 22 січня 2018 року, що набрало законної сили, одним платежем.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали судді суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Отже, необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена нечіткістю такого за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим, як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, хто буде здійснювати його виконання.

Згідно з пунктом 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності. У мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався, тоді як резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції.

Зі змісту рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року у справі №604/971/17 встановлено, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988. Суд першої інстанції дійшов до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом №395/С-11 від 10 жовтня 2017 року, про відмову позивачу в перерахунку пенсії, відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є протиправним, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягають до задоволення як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що Постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» набрала законної сили 24.02.2018, тобто понад місяць після ухвалення рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року у справі №604/971/17.

Положення Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 спрямовані на врегулювання спірних моментів, пов`язаних з проведенням виплати перерахованої пенсій колишнім працівникам органів внутрішніх справ. Вказана постанова не була предметом аналізу судом першої інстанції, на спірні правовідносини на час розгляду справи судом першої інстанції не поширювалась.

Надаючи правову оцінку рішенню Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року у справі №604/971/17 суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що таке є чітким і зрозумілим, наведено мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості поданого позивачем позову; терміни, вжиті у ній, відповідають тому змістові, що вони мають згідно законодавства України; ці терміни чітко співвідносяться із поняттями, які вони означають; текст правової норми, застосованої судом, відтворений без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд надає своє тлумачення її змісту з відповідними висновками в контексті аналізу обставин справи.

Щодо вказівки в апеляційній скарзі на те, що звернення до суду із заявою про роз`яснення обумовлено обставинами, що ускладнюють виконання винесеного рішення, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в силу приписів статті 378 КАС України за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання такого рішення.

Законодавцем розмежовано порядок «роз`яснення судового рішення якщо таке є незрозумілим» (ст.254 КАС України) та «встановлення способу і порядку виконання судового рішення в разі наявності обставин, що ускладнюють його виконання» (ст.378 КАС України).

Також, суд апеляційної інстанції наголошує на обов`язковість виконання судових рішень (ст.14 КАС України), які набрали законної сили, всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Разом з тим, незгода позивача з діями відповідача при виконанні судового рішення може бути предметом розгляду в порядку статті 383 КАС України (Визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду).

Надаючи правову оцінку ухвалі Підволочиського районного суду Тернопільської області про відмову в роз`ясненні судового рішення від 21 серпня 2019 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі №604/971/17, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно зазначив, що роз`ясненню підлягає саме зміст судового рішення у зв`язку з його незрозумілістю, а не порядок виконання, тоді як в резолютивній частині рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року у справі №604/971/17 чітко та зрозуміло вказано дії, які повинен вчинити відповідач.

Наведені позивачем обставини щодо виконання відповідачем рішення суду не є підставою для роз`яснення судового рішення.

Згідно з статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 241, 243, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області про відмову в роз`ясненні судового рішення від 21 серпня 2019 року у справі №604/971/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Н. М. Судова-Хомюк
В. В. Гуляк