Справа № 280/1077/19
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/1077/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.05.2019 р. (суддя Лазаренко М.С.) по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

в с т а н о в и В:

14.03.2019 р. ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» звернулися до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень, де, посилаючись на те, що 30.01.2019 р. отримали припис № ЗП377/650/АВ/П від 30.01.2019 р. про необхідність усунення порушень, які на думку перевіряючого виявлено під час перевірки позивача та 19.02.2019 р. відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу за № ЗП377/650/АВ/П/ПТ/ІП-ФС, чим накладено штраф на позивача в розмірі 4 173 грн. Оскільки не погодилися з прийнятими рішеннями, просили суд визнати протиправним та скасувати припис № ЗП377/650/АВ/П від 30.01.2019 р. та постанову № ЗП377/650/АВ/П/ПТ/ІП-ФС від 19.02.2019 р.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.05.2019 р. адміністративний позов задоволено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що оскаржувані припис та постанова відповідача суперечать чинному законодавству.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.05.2019 р. та ухвалити нову постанову, де відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції не вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування.

На апеляційну скаргу відповідача, позивач надав відзив, де зазначив, що рішення суду ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та докази по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління Держпраці у Запорізькій області №176 від 24.01.2019 року про проведення інспекційного відвідування ТОВ "Міська стоматологічна лікарня" з питань додержання законодавства про працю, оформлення трудових відносин, строків виплати заробітної плати, дотримання мінімальних гарантій в оплаті праці видано направлення на проведення інспекційного відвідування №117 від 24.01.2019 року в період з 28.01.2019 по 30.01.2019 року, посадовою особою відповідача проведено інспекційне відвідування ТОВ "Міська стоматологічна лікарня", під час чого встановлені порушення законодавства про працю:

- частина ч.1 ст.83 КЗпП України - При звільненні працівника не виплачені грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А І групи;

- частина 1 ст.116 КЗпП України - Відповідно до п.п.2.2.12 п.2.2 розділу Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України "Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати" від 13.01.2004 №5, до складу фонду додаткової заробітної плати входять суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основних та додаткових) відпусток.

Судом встановлено, що на підставі акту № ЗП377/650/АВ від 30.01.2019, інспекційного відвідування ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" 30.01.2019 посадовою особою відповідача винесено припис № ЗП377/650/АВ/П про необхідність усунення порушень, та 19.02.2019 відповідачем винесена постанова про накладення штрафу за № ЗШ77/650/АВ/П/ПТ/ІП-ФС, чим до Позивача застосовано штраф у розмірі 4 173,00 грн

Крім того, встановлено, що позивачем подано скаргу про скасування припису до Головного управління Держпраці в Запорізькій області, але на дану скаргу не надано відповідь.

Судом встановлено, що процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295.

Відповідно до п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

В силу ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом встановлено, що на підставі наказу №5 від 16.01.2019 звільнено ОСОБА_1 з 16.01.2019 року з нарахуванням 68 днів невикористаної щорічної відпустки грошову компенсацію, що виплачено в день звільнення 16.01.2019 р.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, посилаючись на ст. 19 Закону України «Про відпустки», зазначив в акті про допущене порушення позивачем щодо не виплати грошової компенсації за всі невикористані дні, зокрема, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А І групи, однак, всупереч вимогам чинного законодавства, таке визначення порушення позивачем є не повним, не зрозумілим, не конкретним, та не обгрунтованим.

Статтею 19 Закону України «Про відпустки» передбачено, що «Жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Однак, відповідач, вказавши на порушення позивача, не конкретизував його, в чому, саме, полягає порушення, оскільки не визначив, яка ж, саме, підстава була для надання додаткової відпустки ОСОБА_2 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, вказавши на дане порушення, мав на увазі надання додаткової відпустки ОСОБА_2 , як одинокій матері.

Також з матеріалів справи слідує, що з врахуванням тривалості трудових відносин, позивачем виплачено ОСОБА_1 компенсацію додаткової відпустки за 2019 р. в кількості 10 календарних днів, оскільки нею надано довідку з ДНЗ, де зроблено висновок про те, що батько не приймає участі у вихованні дитини, хоча ОСОБА_1 заяви про надання додаткової відпустки не подавала.

Згідно ст. 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" встановлено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини... (рішенні про усиновлення) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку державним органом реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Згідно ст. 18-2 вказаного Закону допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку.

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_1 документів, що підтверджували б статус одинокої матері не надала.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач, не погодившись з актом перевірки, зазначив в акті про те, що зауваження та заперечення будуть надані додатково.

Відповідно пунктів 19, 20, 21 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 р. встановлено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Згідно пунктів 23 та 24 даного Порядку встановлено, що Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акту (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду з вказівкою строку для усунення виявлених порушень.

Однак, судом встановлено, що при наявності запису в акті перевірки, що з висновками акту не згодна, зауваження та заперечення будуть надані додатково, в той же день, коли складено акт перевірки - 30.01.2019 р., всупереч вимогам вищезазначеного Порядку, складено і припис про усунення порушень.

Також встановлено, що 08.02.2019 року на адресу Головного управління Держпраці у Запорізькій області подано скаргу на скасування припису №ЗПЗ77/650/АВ/П від 30.01.2019 року, який було винесено за результатами інспекційного відвідування ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка", але матеріалами справи підтверджено, що відповідь на скаргу відправлено з пропуском 30 - денного строку.

Крім того, встановлено, що 19.02.2019 відповідачем винесена постанова про накладення штрафу за № ЗШ77/650/АВ/П/ПТ/ІП-ФС відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська стоматологічна поліклініка", чим до позивача застосовано штраф у розмірі 4173,00 грн.

Як вбачається з даної постанови, відповідачем накладено стягнення на позивача на підставі ст. 259 КЗпП України, ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення», ч.3 ст. 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні», п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 р. та абз.8 ч.2 ст. 265 КЗпП України.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, що «Посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати».

Таким чином, судом встановлено, що, відповідач, всупереч ст. 77 КАС України, не довів правомірність свого рішення, оскільки, зазначивши про порушення позивачем вимог КЗпП України та Закону України «Про відпустки», не обгрунтував, на підставі яких даних дійшов такого висновку, а акт перевірки та матеріали справи таких даних не містять.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 315,316, 321,322 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.05.2019 р. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Н.П. Баранник

суддя Ю. В. Дурасова