Справа № 320/6619/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

03 грудня 2019 року м. Київ 320/6619/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Київській області

про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Київській області № 651 від 18.11.2019;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області з проведення позапланової невиїзної документальної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління ДПС у Київській області № 651 від 18.11.2019.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно до змісту якої просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони відповідачу - Головному управлінню ДПС у Київській області вчиняти дії по подальшому проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 на підставі наказу Головного управління ДПС у Київській області № 651 від 18.11.2019 року та заборони відповідачу - Головному управлінню ДПС у Київській області вчиняти дії по оформленню результатів перевірки проведеної на підставі наказу Головного управління ДПС у Київській області № 651 від 18.11.2019 року.

Заборонити відповідачу - Головному управлінню ДПС у Київській області, , та його посадовим особам, які проводять перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 вчиняти дії по подальшому проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , яка призначена і проводиться на підставі наказу Головного управління ДПС у Київській області № 651 від 18.11.2019 року

Заборонити відповідачу - Головному управлінню ДПС у Київській області, , та його посадовим особам, які проводять перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 вчиняти дії по продовженню та оформленню результатів перевірки на підставі наказу Головного управління ДПС у Київській області № 651 від 18.11.2019 року.

Відповідно до протоколу розподілу судових справ між суддями від 02.12.2019 заяву про забезпечення позову передано на розгляд судді Пановій Г.В.

В обґрунтування вказаної заяви заявник вказує, що 26.11.2019 він отримав поштове відправлення та повідомлення № 117/10-36-33-04 від 18.11.2019 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 та наказ ГУ ДПС у Київській області № 651 від 18.11.2019. Позивач вважає наказ таким, що підлягає скасування в судовому порядку оскільки у контролюючого органу були відсутні правові підстави для проведення позапланової перевірки, у зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування оспорюваного наказу. Позивач стверджує, що у разі початку проведення відповідачем у справі перевірки на підставі оскаржуваного рішення, виконання рішення суду у даній справі фактично стане неможливим, оскільки буде нівельована можливість ефективного захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з даним позовом до суду. Також заявник вказує, що реалізація податковим органом своїх функцій податкового контролю шляхом проведення документальної позапланової невиїзної перевірки може призвести до чергового порушення прав та інтересів позивача, а саме нарахування податкових зобов`язань, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат (зокрема, необхідно буде звертатись до суду, визнавати недійсним рішення, тощо).

Розглянувши доводи заяви про забезпечення позову з наданням правової оцінки всім вказаним позивачем обставинам, суд вважає про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

У відповідності до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З аналізу вказаної норми слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У свою чергу, відповідно до вимог пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта (п.1 ч.1); забороною відповідачу вчиняти певні дії (п.2 ч.1).

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина друга статті 151 КАС України).

Судом встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Київській області 651 від 18.11.2019 було призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з 25.11.2019 тривалістю п`ять робочих днів.

Водночас, у заяві про забезпечення позову заявник вказує, що на дату звернення до суду з позовом оспорюваний наказ ГУ ДПС у Київській області вже виконується відповідачем, в той час коли фактично позивач його отримав 26.11.2019, тому просить суд вжити заходів забезпечення позову.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування визначених у статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України обставин, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову визначені ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не було наведено інших достатніх підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, не надано належних доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, позивач мотивуючи її доводи посилається на протиправність оскаржуваного рішення - наказу податкового органу від 18.11.2019 № 651. Водночас, суд звертає увагу, що наявність ознак протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень (оспорюваного наказу) не може бути встановлена на даному етапі, осікільки це може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення. Крім того, встановлення ознак протиправності оскаржуваного рішення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, враховуючи предмет позову, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Слід також зазначити, що з доводів позивача, викладених у заяві про забезпечення позову, а також зі змісту оспорюваного рішення вбачається, що документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 призначена з 25.11.2019 тривалістю п`ять днів. Отже, фактично перевірка проведена з 25.11.2019 по 29.11.2019, тобто вона завершена і дії податковим органом вже вчинені.

Суд також наголошує, що відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку звернення сторони з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У свою чергу, враховуючи обставини наведені вище, вказані доводи позивача не приймаються судом до уваги, оскільки не свідчать в чому полягає існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.