Справа № 460/924/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/9169/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Зозуля Д.П.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 23 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

17 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - Костопільське ОУ ПФУ) щодо відмови у призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати відповідача призначити, провести нарахування та виплачувати таку пенсію з 10 травня 2019 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 460/924/19 позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії Костопільського ОУ ПФУ щодо відмови позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язано відповідача призначити таку пенсію з 11 травня 2019 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оскільки рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2004 року у справі № 2-1096-2004р. встановлено факт проживання ОСОБА_1 на забрудненій території, то необхідно визнати протиправними дії Костопільського ОУ ПФУ щодо відмови у призначенні пенсії позивачу зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати призначити таку пенсію з 11 травня 2019 року.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Костопільським ОУ ПФУ, яке у своїй скарзі просить його скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду про встановлення факту проживання позивача на забрудненій території не є документом, що подається для вирішення питання про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивачем до апеляційного суду подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому ОСОБА_1 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим. При цьому зазначає, що наданими пенсійному органу документами повністю підтверджено його право на пільгову пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 30 листопада 2004 року.

Із записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 видно, що він з 01 вересня 1985 року по 20 серпня 1990 року навчався у Ленінградській ордена Леніна лісотехнічній академії ім. С.М.Кірова; з 28 листопада 1990 року (наказ № 216- к від 27 листопада 1990 року) по 09 травня 1992 року (наказ № 420 від 12 травня 1992 року) працював в Костопільському ордена Леніна домобудівельному комбінаті.

Як слідує з довідки № 1556 від 05 квітня 2019 року, виданої Березнівською міською радою, ОСОБА_1 проживав у м. Березне з 08 травня 1993 року по 11 серпня 1998 року та з 03 лютого 2003 року по даний час.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2004 року у справі №2-1096-2004 р. встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Друхів Березнівського району Рівненської області в с. Друхів Березнівського району Рівненської області з 26 квітня по 24 травня 1986 року, з 1 липня по 20 вересня 1986 року; з 14 січня по 14 лютого 1987 року; з 26 квітня по 16 травня 1987 року; з 3 липня по 26 вересня 1987 року; з 31 жовтня по 14 листопада 1987 року; з 13 січня по 13 лютого 1988 року; з 5 березня по 12 березня 1988 року; з 23 квітня по 14 травня 1988 року; з 2 липня по 24 вересня 1988 року; з 30 жовтня по 12 листопада 1988 року; з 11 січня по 11 лютого 1989 року; з 4 березня по 11 березня 1989 року; з 30 квітня по 13 травня 1989 року; з 2 липня по 16 вересня 1989 року; з 29 жовтня по 11 листопада 1989 року; з 13 січня з 13 березня 1990 року; з 25 квітня 1990 по 26 травня 1990 року; з 17 червня по 26 червня 1990 року; з 5 липня по 18 серпня 1990 року; з 26 серпня по 31 грудня 1990 року; з 3 січня по 28 січня 1991 року; з 1 лютого по 31 грудня 1991 року; з 2 січня по 22 січня 1992 року; з 27 січня по 7 березня 1992 року; з 10 березня по 9 травня 1992 року; з 11 травня по 31 грудня 1992 року. При цьому зобов`язано Березнівську міську раду Рівненської області видати ОСОБА_1 довідку форми додатку № 7 Порядку видачі посвідчень потерпілого від Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 20 січня 1997 року № 51, для видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4.

На підставі вказаного позивач звернувся до Костопільського ОУ ПФУ із заявою про призначення йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 5 років згідно із статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 11 квітня 2019 року вих. № Я-14/060 відповідач повідомив позивача, що призначити пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не має підстав, оскільки станом на 01 січня 1993 року він не прожив (відпрацював) в зоні посиленого радіологічного контролю необхідних для цього 4 роки.

Не погодившись із такими діями Костопільського ОУ ПФУ позивач звернувся до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваній вимозі та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років (стаття 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 14 цього Закону особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років відносяться до категорії 4 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій.

Пунктом 2 частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина (2 роки) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні радіологічного контролю з моменту аварії, станом на 01 січня 1993 року не менше 4 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі частини 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні радіологічного контролю протягом чотирьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково проживали у зоні радіологічного контролю в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з тих підстав, що станом на 01 січня 1993 року позивач не прожив (відпрацював) в зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки.

Разом із тим, копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 30 листопада 2004 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується, що він постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4).

Окрім того, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції вірно було враховано те, що рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2004 року у справі №2-1096-2004 р. встановлено факт проживання ОСОБА_1 в с. Друхів Березнівського району Рівненської області, що відноситься до переліку територій радіоактивного забруднення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про наявність у позивача необхідних підстав для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, а отже про неправомірність дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні такої пенсії.

У відповідності до приписів статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, доводи Костопільського ОУ ПФУ висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного ним рішення суду та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 460/924/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко