Справа № 460/3681/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 грудня 2019 року м. Рівне №460/3681/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискін С.А., перевіривши виконання вимог статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою

ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області

про зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області, в якому просив:

-зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 допомогу на дитину, над якою встановлено опіку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.08.2014 по 31.10.2018, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого у відповідному періоді.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон України "Про судовий збір") судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до абз.4 ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 №2629-VIII з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1921,00 грн.

За змістом приписів ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за заявлену в даному позові вимогу немайнового характеру позивачеві належало сплатити судовий збір у сумі 768,40 грн.

Всупереч викладеному, ОСОБА_1 не додано до позовної заяви документа про сплату судового збору.

Разом з тим, представником позивача в адміністративному позові заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, з урахуванням того, що з причин неправомірної бездіяльності відповідача позивач у період з 01.08.2014 по 31.10.2018 був змушений забезпечувати свого онука самостійно, без отримання належної допомоги від держави. Представником позивача зазначено, що сплата судового збору унеможливить забезпечення базових життєвих потреб як людини, не кажучи вже про виконання зобов`язань в частині сплати оренди житла, комунальних платежів і т.д. Таким чином, через скрутний майновий стан і брак коштів у позивача відсутня можливість сплатити судовий збір та реалізувати своє право на доступ до суду. Вказано, що цими ж обставинами зумовлено звернення позивача за наданням правової допомоги на безкоштовних умовах. З огляду на викладене, представник позивача просив відстрочити сплату судового збору за подання до суду даного позову, до вирішення спору по суті.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відтак, підставою для звільнення від сплати судового збору, зокрема, є майновий стан сторони, визначення якого є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується його рівень.

Проте, стороною позивача не надано суду документів, із яких можливо було б встановити суму всього доходу позивача, отриманого за попередній календарний рік та факт того, що належна до сплати сума судового збору перевищує 5 відсотків розміру такого річного доходу чи будь-яких інших доказів на підтвердження його скрутного матеріального стану.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.07.2018 у справі №686/114/16-ц, положення Закону України "Про судовий збір" не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи; у кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі "Kniat v. Poland", заява № 71731/01; п. 63- 64 рішення ЄСПЛ від 26.07.2005 у справі "Jedamski and Jedamska v. Poland", заява № 73547/01).

При розгляді справ Європейський суд з прав людини встановлює, чи був, з однієї сторони, дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді; для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію (справа "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia), заява № 26746/05). Крім того, на переконання Європейського суду з прав людини, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження (справа "Креуз проти Польщі", заява № 28249/95); підставою для рішення суду про звільнення від сплати судового збору може бути майновий (фінансовий) стан особи (справа "ФК Мретебі проти Грузії" (FC Mretebi v. Georgia), заява № 38736/04).

Суд зазначає, що в даній адміністративній справі предмет позову стосується захисту соціальних прав позивача, разом з тим, за вимогами ст.8 Закону України "Про судовий збір" вирішення питання звільнення, розстрочення чи відстрочення сплати судового збору залежить від майнового стану сторони, а позивачем суду не представлено жодних доказів на підтвердження того, що його майновий стан наразі є таким, що перешкоджає зверненню до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку із наведеним у сукупності, враховуючи, що на даний час судом не знайдено підстав для відстрочення сплати судового збору, вказаний позов слід залишити без руху із наданням позивачеві строку для усунення його недоліків.

Позивачу недоліки позовної заяви слід усунути у спосіб, який передбачає подання до суду документа про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. або документів, які підтверджують підстави звільнення, розстрочення чи відстрочення сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись статтею 169 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області про зобов`язання вчинення певних дій залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується.

Суддя Борискін С.А.