Справа № 189/1830/19
Суддя: Пустовар О. С.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/1830/19
РІШЕННЯ

Іменем України

05.12.2019 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пустовар О.С.

за участю секретаря Комеристої І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Гнідунець Дмитра Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1669235 від 26.10.2019 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Гнідунець Д.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1669235 від 26.10.2019 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.10.2019 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGХ 18.480 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки ВЕСТТ (номерний знак НОМЕР_2 ). 26.10.2019 року на автомобільній дорозі М-21, 244 км у Вінницькій області,Козятинський район, с. Махнівка ТЗ був зупинений інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Гнідунець Д.В. та винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1669235. Відповідно до вищевказаної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП України. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «буксирував напівпричіп днз ае5619хі на якому перевозив негабаритний вантаж шириною більше ніж 2,6 метра без відповідного на це дозволу, чим порушив п. 22.5 ПДР України» та накладено на нього штраф у розмірі 510,00 (п`ятсот десять) гривень. Дану постанову вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, а тому постанова підлягає скасуванню. 26.10.2019 року він здійснював перевезення вантажу, відповідно до узгодженого дозволу № 10 НГ від 11.10.2019 року на участь у дорожньому русі транспортних засобів вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Під час зупинки та винесення оскаржуваної постанови ним були надані працівнику поліції для перевірки всі необхідні документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, зокрема і Дозвіл № 10 НГ від 11.10.2019 р. Відповідно до вказаного дозволу, він має право на перевезення вантажу параметри якого не більше: ширина - 3,5 м., довжина - до 22 м., висота - до 4,49 м., загальною вагою - до 44,00 т., навантаження на найбільш навантажену вісь - до 11 т. і вантаж може виступати за задній габарит ТЗ на 3 м. Зокрема, він має право на проїзд по автомобільній дорозі М-21. Як вбачається, позивач здійснював перевезення вантажу відповідно до наданого дозволу погодженим з Національною поліцією маршрутом. Працівник поліції в постанові не вказав фактичні габарити ТЗ з вантажем, що могло б надати підстави вважати наявність порушення нормативно встановлених параметрів. Крім того, взагалі не зрозуміло яким чином працівник поліції дійшов висновку, що вантаж перевищує ширину 2,6 м, оскільки працівник поліції не здійснював вимірювання вантажу, не застосовував передбачені чинним законодавством правил проведення габаритно - вагового вимірювання, зокрема здійснення вимірювання вантажу здійснювалось поза межами стаціонарного чи пересувного пункту проведення габаритно - вагового контролю. Вказане свідчить про те, що працівник поліції розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, упереджено керувався лише домислами, припущеннями та порушуючи принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи наклав штраф у розмірі 510 грн. 00 коп. Враховуючи вищенаведене, позивач просить задовольнити адміністративний позов.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов.

Представник відповідача направив до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого посилався на вимоги ПДР України, ЗУ «Про Національну поліцію», ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», ЗУ «Про дорожній рух», КУпАП, КАСАУ, Постанови КМУ № 879 від 27.06.2007 року, Постанови КМУ № 30 від 18.01.2001 року, Постанови КМУ № 374 від 04.06.2015 року, зазначивши, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідачем встановлено, що позивач проігнорував вищезазначені норми, порушивши п. 22.5 ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП. Враховуючи вищезазначене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що постановою серії ЕАК № 1669235 від 26.10.2019 року, винесеною поліцейським роти № 4 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області сержантом поліції Гнідунець Д.В., позивача ОСОБА_1 за порушення п. 22.5 ПДР України (26.10.2019 07:52:21 с. Махнівка а/д М2, км. 244 Буксирував напівпричіп днз ае5619хі на якому перевозив негабаритний вантаж шириною більше ніж 2,6 метра без відповідного на це дозволу), було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.5).

При цьому до матеріалів справи позивачем надано копію дозволу № 10 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, строк дії якого з 11.10.2019 року по 10.11.2019 року, згідно якого, вантажному автомобілю МАN TGХ 26.540, державний номерний знак НОМЕР_3 , з причіпом TAD CLASSIC 30-3, державний номерний знак НОМЕР_4 , дозволено перевозити вантаж - довжиною 22 м., шириною 3,50 м., висотою 4,49 м., загальною вагою автопоїзду з вантажем - 44 т., з навантаженням на найбільш навантажену вісь - 12 т., вантаж виступає за задній габарит ТЗ - 3,0 м. (а.с.9).

Так, стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог дорожнього руху України.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю», який набув чинності 25.09.2019 року, ст.132-1 КУпАП доповнено частиною другою та приміткою такого змісту:

«Порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%.

Примітка. Дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні".

Крім того у частині першій статті 222 КУпАП слово і цифри «стаття 132-1» замінені словами і цифрами "частина перша статті 132-1»

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Відповідно до положень частин другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення; дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак, вказаних вимог відповідач при винесенні оскаржуваної постанови у повному обсязі не дотримався, що вказує на те, що ним не було належним чином зазначено кваліфікацію вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, а саме із зазначенням статті та її частини матеріального закону, яка передбачає відповідальність за останнє, зважаючи, що положення ст.132-1 КУпАП містять дві частини, які передбачають відповідальність за різні адміністративні правопорушення.

Вирішуючи іншу вимогу позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.132-1 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Жодна із вказаних обставин у даній справі не має місця, а тому, аналізуючи отримані у справі докази та з огляду на положення ч.2 ст.2 КАС України, суд приходить до висновку, що за викладених встановлених судом обставин оскаржувана постанова не може вважатися законною, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню відповідачеві на новий розгляд та що узгоджується з положеннями п.3 ч.3 ст.286 КАС України в тім, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72, 73, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 245, 286 КАС України, ст. ст. 9, 132-1, 247,280 КУпАП, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Гнідунець Дмитра Вікторовича - задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1669235 від 26.10.2019 року винесену інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Гнідунець Дмитром Вікторовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 (п`ятсот десять) гривень і надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: О.С. Пустовар