Справа № 161/18475/19
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/591/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0656/20500/19 від 22 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

06 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0656/20500/19 від 22 травня 2019 року.

Вимоги обґрунтовує тим, що надання митним брокером ТзОВ «Кастомс Брок Плюс» ОСОБА_2 , за договором доручення з нею (про надання послуг по декларуванню товарів від 20.04.2018 року), передбачених ч.3 ст. 335 МК України документів до митної декларації ІM40DE №UA205100/2018/006013, отриманих у законному порядку від відправника товару компанії UAB "Geltos Transportas" не може свідчити про спрямованість її дій на неправомірне зменшення розміру належних до сплати митних платежів, що є обов`язковою ознакою порушення, передбаченого ст.485 МК України. Намір не сплачувати митні платежі в повному обсязі чи зменшувати їх розмір в оскаржуваній постанові не доведений. Інших, відмінних від поданих до митниці документів на момент митного оформлення вона не мала і не знала про їх існування. Автомобіль «Volkswagen Passat»,2014 року випуску придбала в Польщі в місцевості Дорогуськ перед Українським кордоном у гр. ОСОБА_3 за ціною 4000 євро. Автомобіль знаходився на його автовозі (лафеті). В отриманих від литовських митних органів документах щодо продажу автомобіля «Volkswagen Passat»,2014 року випуску, VIN-код - НОМЕР_1 , вона не фігурує як покупець даного автомобіля у фірми UAB "Geltos Transportas", вони не підтверджують внесення нею коштів на рахунок даної фірми за автомобіль у розмірі 6781 євро. Придбавши автомобіль, позивач не звертала увагу на продавця, який вказаний у договорі купівлі-продажу, а тому їй не відомо про компанію UAB "Geltos Transportas", Маріамполе, Литовська Республіка, яка фігурує у вказаному документі. На українській митниці нею подані всі отримані від ОСОБА_3 документи на транспортний засіб і жодних претензій до їх змісту працівники митниці не висловлювали. Також вказує, що митну вартість за митною декларацією ІM40DE №UA205100/2018/006013 було визначено та заявлено декларантом - митним брокером ТзОВ «Кастомс Брок Плюс» ОСОБА_2 самостійно за резервним методом згідно ст.64 МК України. За результатами контролю правильності визначення митної вартості автомобіля вартість було відкоригована декларантом у сторону збільшення у відповідності до цінової пропозиції каталогу до суми 54 786 гривень. Крім цього, відповідачем в ході провадження у справі не вжито всіх необхідних процесуальних дій для повного з`ясування обставин справи. Зазначає, що діяла добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей щодо імпортованого транспортного засобу та зниження митної вартості, адже пред`являла до митного оформлення виключно ті документи, які були їй передані продавцем автомобіля, що ніким не скасовані чи визнані недійсними, що безумовно свідчить про відсутність в її діях прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України. Вказує, що всі митні платежі були сплачені відповідно до заявленої митної вартості імпортованого товару, а відповідність наданих товаросупровідних документів на автомобіль були перевірені працівниками митниці, та не викликали ніяких сумнівів при проведенні процедури декларування. Це також свідчить про неузгодженість у рішеннях та діях митного органу.

Враховуючи вищенаведене, просить скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0656/20500/19 від 22 травня 2019 року про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 55093,71 грн., а також закрити провадження в справі відносно неї на підставі 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2019 року ОСОБА_1 поновлено пропущений строк для звернення до суду з адміністративним позовом та відкрито провадження у цій справі.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився хоча був повідомлений належним чином. Станом на 02 грудня 2019 року відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, митне оформлення товару легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat»,2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , що був у використанні, який відповідно до рахунку фактури від 20.04.2018 року був проданий компанією "Gelgotos Transportas" в адресу фізичної особи - ОСОБА_1 за ціною 4000 євро, здійснене 23 квітня 2018 року посадовою особою м/п «Луцьк» Волинської митниці ДФС за поданою декларантом - митним брокером ТзОВ «Кастомс Брок Плюс» ОСОБА_2 , за договором доручення з ОСОБА_1 ( про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів від 20.04.2018 року) митною декларацією типу ІM40DE №UA205100/2018/006013.

За митне оформлення вказаного автомобіля при його митній вартості у 161115,30 гривень було сплачено митних платежів в загальній сумі 76440,94 грн.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 18.12.2018 року щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортного засобу «Volkswagen Passat»,2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 .

За результатами проведеного опрацювання зазначеного звернення митних органів Литовської Республіки та товаросупровідних документів до нього, митними органами було встановлено, що транспортний засіб марки «Volkswagen Passat»,2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , був проданий компанією UAB "Gelgotos Transportas", Маріамполе, Литовська республіка в адресу фізичної особи громадянина ОСОБА_3 за ціною 6781 Євро, що за курсом НБУ станом на 23.04.2018 року, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією типу ІM40DE №UA205100/2018/006013 склало 218504,57 грн.

Посадова особа митниці дійшла висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні порушень митних правил, передбаченого ст.485 Митного Кодексу України на підставі зібраних у справі доказів та за вчинення цього правопорушення на останню накладено стягнення у вигляді 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 55093,71 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд враховує наступне.

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Відповідно до ст.485 цього Кодексу заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги є порушенням митних правил, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно з ст. 248 цього Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом, або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 ст. 257 цього Кодексу визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч. 6 ст.264 цього Кодексу митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Статтею 54 цього Кодексу передбачено, що органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю і митного оформлення. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до положень ст. 345 цього Кодексу документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Під час проведення документальної перевірки посадові особи органу доходів і зборів повинні реалізовувати визначені цим Кодексом повноваження виключно в обсязі, необхідному для з`ясування питань перевірки. У разі виявлення органом доходів і зборів під час проведення перевірки ознак порушень митних правил або контрабанди посадові особи органу доходів і зборів вживають передбачених законом заходів.

Згідно з ст. 352 цього Кодексу для підготовки висновків за результатами перевірок посадовими особами органів доходів і зборів можуть використовувати, зокрема: документи, визначені цим Кодексом; податкову інформацію; отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України. З метою здійснення митного контролю органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати інформацію щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України. Для підготовки висновків можуть бути використані матеріали, отримані від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності на запит органу доходів і зборів в порядку статті 334 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 495 цього Кодексу доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Також відповідно до положень ст. 52 цього Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об"єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 2 ст. 270 цього Кодексу правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 478 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також в п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.06.1988 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" роз`яснено, що, розглядаючи відповідно до ст. 293 КУпАП скаргу або протест на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити, зокрема, чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні.

Крім того, суд вважає, що порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, характеризуються умисною (активною) формою вини, зокрема, у спірному випадку - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головним доказом для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за передбачене ст.485 МК України правопорушення були одержані від литовських митних органів документи.

Митне оформлення транспортного засобу та його декларування здійснював декларант (митний брокер) ТзОВ «Кастомс Брок Плюс» ОСОБА_2 , який в ході здійснення провадження та розгляду протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності опитаний про обставини декларування і надання ним відповідних документів не був. Подані останнім документи для митного оформлення транспортного засобу ніким не скасовані і не визнані недійсними.

При цьому посадові особи митниці, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів, не перевірили обставин завершення експорту товару; для усунення всякого роду сумнівів не вчинили запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом митним брокером ТзОВ «Кастомс Брок Плюс» ОСОБА_2 ; не опитали громадянина ОСОБА_3 , який значиться покупцем цього автомобіля за документами отриманими від литовських митних органів.

З наведених міркувань суд вважає, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.

Такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB "Gelgotos Transportas" задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС.

В оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС.

Крім цього, митне оформлення транспортного засобу передбачає сплату акцизного податку, що справляється з огляду на об`єм циліндрів двигуна (ст.215 ПК України), а також ввізного мита і податку на додану вартість, що обраховуються, в тому числі, з митної вартості транспортного засобу (Закон України "Про митний тариф", розділ V ПК України).

Згідно із ч.1 ст.295 МК України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Згідно із п.1 ч.1 ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

По справі встановлено, що митне оформлення транспортного засобу проведено відповідно до декларації ІM40DE №UA205100/2018/006013, в якій митна вартість автомобіля визначена митним брокером за 6 (резервним) методом. Таке митне оформлення завершене відповідно до ч.5 ст.255 МК України.

В порядку ст.55 МК України митниця коригування митної вартості транспортного засобу, в тому числі із застосуванням основного методу (за ціною договору), не проводила, відповідне рішення в матеріалах справи відсутнє.

Відтак самостійне визначення управлінням адміністрування митних платежів Волинської митниці розміру таких платежів на підставі документів, що були отримані від литовських митних органів, не відповідає положенням ст.ст.55, 295 МК України щодо процедури коригування такої вартості, через що відповідна службова записка є недопустимим доказом.

Доказів наявності в позивача інших документів, ніж ті, які подані до митного органу чи наявності в даних документів ознак підроблення, матеріалами справи не підтверджується та представником відповідача суду не представлено. При цьому митниця під час розгляду справи про порушення митних правил жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС.

Таким чином, оскільки визначення розміру митних платежів відноситься до об`єкта доказування в справі за ознаками ст.485 МК України і, крім цього, прямо впливає на розмір штрафу за порушення митних правил, аналіз досліджених доказів дає підстави для висновку про неповноту і необ`єктивність провадження в справі про порушення митних правил.

Частиною першою ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього кодексу, а в частині, що не регулюється ним,відповідно до законодавства про адміністративні правопорушення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або припинення провадження у справі про порушення митних правил є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил, а згідно з п. 3 ч. 1 ст. 531 МК України такою підставою є невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

В ході судового розгляду не було встановлено факту подання позивачем до митниці недостовірної інформації для визначення митної вартості самого товару, та не може бути доказом того, що її дії були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Таким чином, в діях позивача не вбачається вини у формі умислу, спрямованого на ухилення від сплати митних платежів.

Також, суд звертає увагу на те, що позивач здійснювала митне оформлення транспортного засобу не самостійно, а користувалась професійними послугами брокера, який за умовами договору надавав позивачу також і консультаційні послуги. Досліджені в судовому засіданні докази не дають підстав вважати, що позивач будь-якими своїми діями, в тому числі і шляхом надання неправомірної інформації брокеру сприяла ухиленню від сплати митних платежів.

Відтак, висновки митних органів в постанові про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності про те, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні транспортного засобу, останя надала неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надання з цією метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, ґрунтуються на припущеннях посадових осіб, які складали протоколи та виносили постанови, та не підтверджено належними та допустимими доказами.

Таким чином, на думку суду, всупереч наведеним вище нормам уповноважена особа Волинської митниці ДФС під час розгляду справи про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, не встановила і не довела належними доказами наявності в діях позивача складу зазначеного порушення і наявності її вини.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому постанова в справі про порушення митних правил №0656/20500/19 від 22 травня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі в розмірі 55093,71 грн підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича від 22 травня 2019 року у справі про порушення митних правил №0656/20500/19 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушеня митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 55093,71 грн.

Провадження в справі про порушення митних правил №0656/20500/19 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М.