Справа № 520/7798/19
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 грудня 2019 року

Київ

справа №520/7798/19

адміністративне провадження №К/9901/30850/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів Мартинюк Н.М., Шишова О.О.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

- визнати дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ростовського Романа Вікторовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 липня 2019 року незаконними (реєстраційний номер виконавчого провадження №59658161);

- скасувати постанову від 29 липня 2019 року про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення штрафу у сумі 3400 грн 00 коп. (реєстраційний номер виконавчого провадження №59658161).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови, державний виконавець діяв на підставі та у спосіб, передбачені законом та в межах свої повноважень.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями позивачем 08 листопада 2019 року подано касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року зазначену скаргу залишено без руху. Скаржнику встановлено строк 10 (десять) днів з моменту отримання такої ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до касаційного суду документа про сплату судового збору в розмірі 1536 грн 80 коп. або документів, що підтверджують наявність у позивача пільг щодо сплати судового збору.

25 листопада 2019 року до Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги. До вказаного клопотання додано копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №463501 від 03 травня 2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Так, позивачем підтверджено наявність пільг щодо сплати судового збору.

Щодо оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року Суд зазначає таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що в даній справі спір виник у відносинах з приводу рішення органу державної виконавчої служби.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішень судів попередніх інстанцій, прийнятих на підставі статті 287 КАС України, в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ.

Правила, запроваджені частиною третьою статті 333 КАС України щодо обмеження права на касаційне оскарження відповідають положенням статті 129 Конституції України, згідно якої основними засадами судочинства є, серед іншого, право на касаційний перегляд справи у визначених законом випадках.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями сформованими Європейським судом з прав людини, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Касаційний суд звертає увагу особи, яка звернулась із касаційною скаргою, що застосування критерію, який міститься в частині третій статті 333 КАС України, Верховним Судом у цій справі було передбачуваним, справу розглянули та вирішили повноважні суди двох інстанцій, а заявник не вказав наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли вимагати касаційного розгляду справи.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 287, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови - відмовити.

Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Суддя-доповідач Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Н.М. Мартинюк

О.О. Шишов