Справа № 824/1114/19-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

02 грудня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/1114/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

29.11.2019 р. позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить здійснити забезпечення позову у справі № 824/1114/19-а шляхом:

- зупинення дії вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 18.07.2019 р. № Ф-102064-56 у сумі 16946,88 грн;

- зупинення примусового стягнення заборгованості у сумі 16946,88 грн на підставі вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 18.07.2019 р. № Ф-102064-56 у виконавчому провадженні ВП № 60497044 відкритому за Постановою головного державного виконавця Другого відділу виконавчої служби міста Чернівці Юзефовича Е.Е. від 18.11.2019 р.

В обґрунтування заяви позивач зазначав, що 19.11.2019 р. поштою нею було отримано постанову головного державного виконавця Другого відділу виконавчої служби міста Чернівці Юзефовича Е.Е. від 18.11.2019 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 60497044 про примусове стягнення з неї заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 16946,88 грн. на підставі вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області №Ф-102064-56 від 18.07.2019 р., що оскаржена до суду і є предметом спору у справі № 824/1114/19-а.

За наведених обставин, на думку позивача, та внаслідок незаконних дій відповідача створена ситуація, яка породжує для неї негативні наслідки у вигляді додаткових витрат на оплату виконавчого збору та примусове стягнення суми недоїмки до вимогою №Ф-102064-56 від 18.07.2019 р., що на момент відкриття виконавчого провадження № ВП №60497044 не узгоджена платником, є предметом судового розгляду у справі № 824/1114/19-а та не набула сили виконавчого документу у зв`язку із оскарженням її в судовому порядку у строки, визначені ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульовано ст. 154 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 4 КАС України надано визначення письмовому провадженню. Так, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом

Враховуючи положення п. 10 ч. 1 ст. 4 та ст. 154 КАС України, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 цієї статті Кодексу забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч. 1 ст. 151 КАС України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 вказаної статті Кодексу передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Поряд із цим, суд зазначає, що згідно з п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

З матеріалів справи видно, що 18.07.2019 р. ГУ ДФС у Чернівецькій області, правонаступником якого є ГУ ДПС у Чернівецькій області, винесено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-102064-56 на суму 16946,88 грн.

18.11.2019 р. головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Юзефовичем Е.Е. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60497044 про примусове стягнення з позивача заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 16946,88 грн на підставі вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області № Ф-102064-56 від 18.07.2019 р., що оскаржена до суду і є предметом спору у справі № 824/1114/19-а.

Суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2464-VІ дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За положеннями абз. 4 ст. 24 Закону № 2464-VІ вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Частиною 5 ст. 25 Закону № 2464-VІ встановлено, що вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом, який виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Отже, вимоги контролюючих органів про сплату боргу (недоїмки) є самостійними виконавчими документами і можуть бути пред`явлені до виконання до органів державної виконавчої служби в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як видно із матеріалів справи, позивачем оскаржується саме правомірність прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Чернівецькій області № Ф-102064-56, якою їй встановлено суму заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 16946,88 грн.

Матеріалами заяви підтверджується наявність відкритого виконавчого провадження на підставі оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що на даний час існує реальна можливість здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання вимоги № Ф-102064-56 від 18.07.2019 р.

Оскільки, правомірність оскаржуваної вимоги відповідача підлягає дослідженню під час судового розгляду адміністративної справи, суд вважає, що заходи забезпечення адміністративного позову, про які у своїй заяві просить позивач, відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Таким чином, суд вважає за необхідне для відвернення негативних наслідків для позивача застосувати захід забезпечення позову, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 151 КАС України, а саме шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

При цьому, суд звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача не є вирішенням публічного-правового спору по суті без фактичного його розгляду судом. Зупинення стягнення на підставі оскаржуваної вимоги не скасовує її чинність, ніяк не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених нею заходів до вирішення спору в даній справі.

Додатково, суд зазначає, що зупинення стягнення на підставі оскаржуваної вимоги, не призведе до негативних наслідків та не завдасть шкоди будь-яким іншим зацікавленим особам, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 150 КАС України. Натомість, вжиття заходів забезпечення позову, захистить майнові права позивача до прийняття судом рішення по суті заявлених вимог

Щодо забезпечення позову шляхом зупинення дії вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 18.07.2019 р. №Ф-102064-56 у сумі 16946,88 грн, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VІ встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно абз. 1 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

Із змісту постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60497044 від 18.11.2019 р. видно, що виконавче провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.07.2019 р. № Ф-102064-56 відкрито на підставі заяви стягувача - ГУ ДФС у Чернівецькій області.

За приписами п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Як видно із матеріалів справи, вимога про сплату богу (недоїмки) від 18.07.2019 р. № Ф-102064-56 у сумі 16946,88 грн є предметом оскарження в адміністративній справі, відтак клопотання про зупинення дії вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 18.07.2019 р. № Ф-102064-56 у сумі 16946,88 грн також підлягає задоволенню.

Отже, суд вважає, що наведені в заяві про забезпечення доводи заявника про можливість виконання від 18.07.2019 р. № Ф-102064-56 в примусовому порядку до прийняття судом рішення по суті спору, в результаті чого позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути майно, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

З урахуванням наведеного, оцінивши докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав та необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 153-155, 241-243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. Зупинити дію вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 18.07.2019 р. №Ф-102064-56 у сумі 16946,88 грн до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 824/1114/19-а.

3. Зупинити стягнення на підставі вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 18.07.2019 р. №Ф-102064-56 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 824/1114/19-а.

4. Ухвала підлягає негайному виконанню.

5. Копію ухвали надіслати учасникам справи та Другому відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвала суду першої інстанції може бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.К. Левицький