Справа № 440/1188/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 р.Справа № 440/1188/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

позивача ОСОБА_1 ; представника відповідача Боровик Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області (Головного управління ДПС у Полтавській області) на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 05.08.19 року по справі № 440/1188/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області (Головного управління ДПС у Полтавській області)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2019 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Полтавській області від 12.09.2018 №2323 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )";

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.10.2018 № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що прийняті відповідачем за наслідками перевірки спірні податкові повідомлення-рішення від 18.10.2018 № та № є протиправним, оскільки перевірка позивача проведена без дотримання положень Податкового кодексу України. Зазначає, що поповнення ФОП ОСОБА_1 власними грошовими коштами розрахункового рахунку в установі банку не може розцінюватись як його дохід.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.10.2018 № та №.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що відповідно до поданої податкової декларації платника єдиного податку за 2016 рік (від 06.02.2017 № ), задекларовано суму доходу у розмірі 51 916,34 гривень. Згідно банківських виписок за особовим рахунком НОМЕР_2 , відкритому у ПАТ КБ «ПРИВАТЕАНК», та НОМЕР_3 , відкритого у ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», наданих ОСОБА_2 у ході проведення позапланової невиїзноїперевірки, платником отримано дохід за 2016 ріку сумі 466 916,34 гривень.

Згідно з Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджену постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 поточні банківські рахунки для фізичних осіб - резидентів поділяються на поточні рахунки фізичних осіб - підприємців, які відкриваються для здійснення підприємницької діяльності та поточні рахунки фізичних осіб, які не є підприємцями.

Фізична особа - підприємець має право вільно користуватися коштами з розрахункового рахунка, який відкрито для здійснення підприємницької діяльності, за умови сплати всіх податків, зборів та інших платежів, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового Кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, на думку відповідача, кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок, який відкрито фізичною особою для здійснення підприємницької діяльності, включаються до доходу фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку, з врахуванням вимог статті 292 ПКУ.

Позивачем надано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача в якій серед іншого зазначено, що на його думку, поповнення власними грошовими коштами розрахункового рахунку в установі банку не може розцінюватись як дохід платника податку фізичної особи-підприємця, за умови, що сума такого поповнення не перевищує суми коштів отриманих підприємцем в ході здійснення підприємницької діяльності в готівковій формі. Зміна активів фізичної особи- підприємця з готівкової форми в безготівкову не змінює загального фінансового результату діяльності підприємця.

На думку позивача, поповнення ФОП ОСОБА_1 власними грошовими коштами розрахункового рахунку в установі банку не може розцінюватись як його дохід, з огляду на те, що сума такого поповнення не перевищує суми коштів отриманих ФОП ОСОБА_1 від ТОВ «ОШЕР 46» як позику, бо зміна активів з готівкової форми в безготівкову не змінює загального фінансового результату діяльності ФОП ОСОБА_1 .

У Акті перевірки викладені не всі суттєві обставини укладання договорів безпроцентної цільової позики, що призвело до необгрунтованих висновків щодо заниження доходу ФОП ОСОБА_1 у 2016р.

Зазначене не дає можливості зробити висновок про всебічне та повне дослідження всіх фактичних обставин, які безпосередньо впливають на зміст фінансово-господарської діяльності, тобто мають юридичне значення. В акті перевірки відображені необгрунтовані дані, а також суб`єктивні припущення перевіряючого щодо наявності порушень податкового законодавства.

На думку позивача, наведене свідчить про те, що судом повно і всебічно з`ясовані обставини походження коштів у загальному розмірі 415000грн., які надійшли на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_4 в АТ КБ "Приватбанк", на підставі досліджених доказів щодо того, що ці кошти були отримані як безпроцентна цільова позика та повернуті в період менший ніж 12 місяців.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 04.12.2006 у встановленому законом порядку зареєстрований як фізична особа - підприємець, номер запису про державну реєстрацію 0008548 (податковий номер ).

30.06.2017 внесено запис до ЄДР за №4008548 про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Позивач перебув на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області та був платником єдиного податку 3 групи.

У період з 13.09.2018 по 19.09.2018 ГУ ДФС у Полтавській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2015 по 30.06.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2017, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2017.

За результатами проведеної перевірки складений акт №1277/16-31-13-11-16 від 26.09.2018 (а. с.21-28), яким зафіксовано порушення, окрім іншого:

- п.292.1 ст.292, пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України, а саме занижено дохід платника єдиного податку, отриманий від провадження діяльності за 2016 рік в сумі 415000 грн, що призвело до заниження податкових зобов`язань по єдиному податку за 2016 рік в сумі 20750,00 грн;

- пп.16.1.2 п.16.1 п.16, ст.16, ст.128 п.6 Господарського кодексу України, а саме порушення ФОП ОСОБА_1 обліку доходів - включення до декларації платника єдиного податку за 2016 рік неправдивих даних.

В матеріалах справи наявна копія заперечення позивача на акт перевірки, в якому позивач вказує про незгоду із висновками акту №1277/16-31-13-11-16 від 26.09.2018. За наслідками розгляду заперечень на акт перевірки, ГУ ДФС у Полтавській області його висновки залишені без змін (а.с.29-34).

На підставі акта перевірки відповідачем 18.10.2018 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 25937,50 грн., у т.ч. за податковими зобов`язаннями у розмірі 20750,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 5187,50 грн. (а.с.35);

- №, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію у розмірі 510,00 грн (а.с.35 зворотній бік).

За результатом адміністративного оскарження скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.10.2018 № та № - без змін (а.с.37-43).

Позивач не погодився із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що твердження контролюючого органу про: заниження позивачем доходу платника єдиного податку отриманого від провадження діяльності за 2016 рік в сумі 415000 грн; включення до декларації платника єдиного податку за 2016 рік неправдивих даних - не відповідає дійсності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із приписами ст. 75 Податкового кодексу України: контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок врегульований ст. 78 Податкового кодексу України, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 якого документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Аналогічні положення містить і п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України у якому зазначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків ініціюється виключно у випадку наявності принаймні однієї з підстав, визначених у статті 78 Податкового кодексу України, та проводиться за умови вручення платникові податків до дати початку перевірки копії наказу про проведення перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2018 начальником ГУ ДФС у Полтавській області прийнято наказ №2323 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 " (а.с.112).

З наявної в матеріалах справи Розписки №681 слідує, що позивач 12.09.2018 отримав повідомлення та копію наказу про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки.

Отже, позивач до початку проведення перевірки (13.09.2018) отримав копію наказу, як того вимагає стаття 79 Податкового кодексу України.

Також в наказі від 12.09.2018 №2323 зазначено, що підставою для проведення перевірки є пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

Згідно пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Також, з матеріалів справи слідує, що 30.06.2017 внесено запис до ЄДР за №4008548 про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1

09.11.2017 (вх.№К5095/ФОП від 09.11.2017) позивачем подано до ГУ ДФС у Полтавській області заяву від 07.11.2017 з проханням провести перевірку у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності (а.с.114).

Так, відповідно до п.п.65.10.8 п.65.10 ст.65 Податкового кодексу України, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Згідно п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Колегіяєю суддів встановлено, що позивач є платником єдиного податку 3 групи, отже платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду (п.296.3 ст.296 Податкового кодексу України).

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (пп.49.18.2. п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України).

Отже, звітним періодом для платників єдиного податку 3 групи є квартал, та подати декларацію за 2015 рік платники податків зобов`язані не пізніше 09.02.2016.

Таким чином, аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що податковим органом правомірно призначено 12.09.2018 та проведено перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2015 по 30.06.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2017, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2017.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відповідно до поданої податкової декларації платника єдиного податку за 2016 рік (від 06.02.2017 №), задекларовано суму доходу в розмірі 51916,34 грн.

Згідно банківських виписок за особовим рахунком НОМЕР_2 , відкритому у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", та НОМЕР_3 , відкритого у ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" наданих ОСОБА_3 у ході проведення перевірки, платником отримано дохід за 2016 рік у сумі 466916,34 грн.

Перевіркою правильності визначення податкових зобов`язань по єдиному податку за 2016 рік встановлено його заниження на загальну суму 415000 грн, що в свою чергу призвело до заниження доходу платника єдиного податку.

Щодо наведених доводів апеляційної скарги відповідача, стосовно того, що кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок, який відкрито фізичною особою для здійснення підприємницької діяльності, включається до доходу фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку, з врахуванням вимог статті 292 Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п.п.177.1, 177.2 ст.177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п.177.3 Податкового кодексу України для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

У разі якщо фізична особа-підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб (п.177.6 ст.177 ПК України).

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Положеннями пп. 3 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України визначено, що до третьої групи платників єдиного податку відносяться фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

За приписами пп. 1 п. 292.1 ст. 292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Виключення з переліку доходів, передбачених пп. 1 п. 292.1 ст. 292 Податкового кодексу України, закріплені у п. 292.11 ст. 292 цього Кодексу.

Згідно п.п. 3 п. 292.11 ст. 292 Податкового кодексу України до складу доходів платника єдиного податку 1-3 груп не включаються: суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 25.01.2017 №1420/6/99-99-13-02-03-15 Державна фіскальна служба України та у відповідності із ст. 52 Податкового кодексу України роз`яснила, що відповідно до п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Правовою основою для отримання поворотної фінансової допомоги є договір позики. Відносини за договором позики регулюються ст.ст. 1046 - 1053 Цивільного кодексу України.

Так, дане поняття (поворотна фінансова допомога) використовуються для застосування податкового законодавства.

Аналогічні роз`яснення надані в Узагальнюючій податковій консультації щодо податкового обліку поворотної фінансової допомоги, затвердженій Наказом Міндоходів від 01.07.14 №367.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України "за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості".

Слід зазначити, що з моменту отримання запозичених коштів позичальник набуває право власності на них і вправі використовувати їх на власний розсуд, в тому числі і для поповнення своїх обігових коштів для здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суми поворотної фінансової допомоги (тобто позики), яка перебуває у власності платника єдиного податку - позичальника строком до 12 місяців не включається до складу доходу, який підлягає оподаткуванню.

З матеріалів справи вбачається, що 24.09.2015 між ТОВ "ОШЕР 46" (позикодавець) та ФОП ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір №24-09 безпроцентної цільової позики (а.с.44), за умовами якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених Договором та чинним в Україні законодавством, зобов`язується надати позичальнику безпроцентну цільову позику, а останній зобов`язується прийняти позику, використати за цільовим призначенням і повернути названу позику позикодавцеві у визначений Договором строк. Позикою за Договором є сума коштів у розмірі 415000,00 грн. Цільове призначення позики: обігові кошти підприємницької діяльності. Позика повертається: готівкою у касу позикодавця; у безготівковому порядку через установу банку шляхом переведення відповідних коштів на поточний рахунок позичальника /пункти 1, 3, 4, 8 Договору/.

Кошти у загальному розмірі 415000,00 грн надійшли на рахунок № НОМЕР_4 , що відкритий у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та належить позивачу (а.с.46).

Звітом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про дебетові та кредитові операції по рахунку № НОМЕР_4 з 01.07.2015 по 30.09.2015 (а.с.47) та звітом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про дебетові та кредитові операції по рахунку № НОМЕР_4 з 01.10.2015 по 31.12.2015 (а.с.48) підтверджено повернення грошових коштів за договором безпроцентної цільової позики №24-09 від 24.09.2015 у загальному розмірі 415000,00 грн.

20.09.2016 між ТОВ "ОШЕР 46" (позикодавець) та ФОП ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір №20-09 безпроцентної цільової позики (а.с.45), за умовами якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених Договором та чинним в Україні законодавством, зобов`язується надати позичальнику безпроцентну цільову позику, а останній зобов`язується прийняти позику, використати за цільовим призначенням і повернути названу позику позикодавцеві у визначений Договором строк. Позикою за Договором є сума коштів у розмірі 415000,00 грн. Цільове призначення позики: обігові кошти підприємницької діяльності. Позика повертається: готівкою у касу позикодавця; у безготівковому порядку через установу банку шляхом переведення відповідних коштів на поточний рахунок позичальника /пункти 1, 3, 4, 8 Договору/.

Кошти у загальному розмірі 415000,00 грн надійшли на рахунок № НОМЕР_4 , що відкритий у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та належить позивачу (а.с.49).

Звітом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про дебетові та кредитові операції по рахунку № НОМЕР_4 з 01.04.2016 по 30.06.2016 (а.с.51), звітом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про дебетові та кредитові операції по рахунку № НОМЕР_4 з 01.07.2016 по 30.09.2016 (а.с.52-53) та звітом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про дебетові та кредитові операції по рахунку № НОМЕР_4 з 01.10.2016 по 31.12.2016 (а.с.54-55) підтверджено повернення грошових коштів за договором безпроцентної цільової позики №20-09 від 20.09.2016 у загальному розмірі 415000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що позивач на підставі договорів безпроцентної цільової позики №24-09 від 24.09.2015 (415000,00 грн) та №20-09 від 20.09.2019 (415000,00 грн) отримав безпроцентну цільову позику та повернув отримані кошти в період менший ніж 12 місяців.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що сума поворотної фінансової допомоги не мала включатись до загального оподатковуваного доходу, тому у позивача був відсутній обов`язок нараховувати, утримувати і сплачувати до бюджету податок із такої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що твердження контролюючого органу про: заниження позивачем доходу платника єдиного податку отриманого від провадження діяльності за 2016 рік в сумі 415000 грн; включення до декларації платника єдиного податку за 2016 рік неправдивих даних - не відповідає дійсності.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 року по справі № 440/1188/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області (Головного управління ДПС у Полтавській області) залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 року по справі № 440/1188/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 02.12.2019 року