Справа № 200/12942/18-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року справа №200/12942/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участі представника позивача Павленка О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Павленка О.В. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 р. (у повному обсязі складена 9 жовтня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/12942/18-а (головуючий І суддя інстанції суддя Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 200/12942/18-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено (а.с. 47-49).

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати позивачу пенсії за період з 01 червня 2018 року по 31 серпня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28 вересня 2018 року про припинення виплати позивачу пенсії з 01 жовтня 2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити позивачу заборгованість по пенсії за період з 01 червня 2018 року по 31 серпня 2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити виплату позивачу пенсії, і сплатити заборгованість по ній з дня припинення її виплати, тобто з 01 жовтня 2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести компенсацію втрати частини пенсії позивачу у зв`язку з порушенням строків її виплати.

15.02.2019 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року набрало законної сили (а.с. 63).

07 жовтня 2019 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява позивача, в якій останній просив застосувати судовий контроль за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання відповідача подати у місячний строк звіт про його повне виконання (а.с. 69-75).

В обґрунтування заяви зазначено, що станом на день звернення із зазначеною заявою відповідачем не в повному обсязі виконано рішення суду у справі № 200/12942/18-а, а саме: виплату нарахованої пенсії за минулий період буде проведено з урахуванням норм постанови № 365 на умовах окремого порядку після прийняття цього порядку Кабінетом Міністрів України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контроля за виконанням судового рішення у справі № 200/12942/18-а було відмовлено (а.с. 86-87).

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити його заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі № 200/12942/18-а.

В обгрунтування зазначає, що рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/12942/18-а, яке набрало законної сили, не виконано у повному обсязі.

Вказані обставини свідчать про наявність підстав для встановлення судового контроля за виконанням рішення суду у справі № 200/12942/18-а. Посилається на ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 800/592/17.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача погоджується з мотивами відмови у задоволенні заяви, що викладені в оскарженому судовому рішенні.

Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Унормуванням ст. 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначені норми кореспондуються з положенням пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині рішення у разі необхідності вказується про порядок і строк виконання рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої інстанції може під час прийняття рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої інстанції може лише під час прийняття рішення у справі.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання свої зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Матеріали справи свідчать, що при ухваленні рішення судом першої інстанції судовий контроль встановлено не було.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості встановлення судового контролю за відповідною заявою позивача вже після постановлення рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 826/18826/14.

Також колегія суддів зазначає, що статтею 382 КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 14 травня 2018 року у справі № 820/4283/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 74002808), ухвалі Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 820/2831/18.

У даному випадку позивач вправі скористатися нормами ст. 383 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції від 9 жовтня 2019 року відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Посилання апелянта на рішення Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 800/592/17 є необгрунтованим, оскільки обставини справи не є тотожними обставинам цієї справи.

За приписами ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 250, ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Павленка О.В. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 р. у справі № 200/12942/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 4 грудня 2019 року.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко