Справа № 428/11607/19
Суддя: Рукас О. В.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/417/23/19
РІШЕННЯ

Іменем україни

"03" грудня 2019 р. с.Марківка Луганської області

Суддя Марківського районного суду Луганської області Рукас О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача-адвоката Хорольського Ігоря Володимировича до в.о. заступника начальника ВІПС (тип А) з персоналу ВПС "Мілове" ім.В.Банних старшини Дрожанікова Костянтина Олеговича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення ,-

ВСТАНОВИВ:

04.11.2019 року до Марківського районного суду Луганської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника позивача-адвоката Хорольського Ігоря Володимировича до в.о. заступника начальника ВІПС (тип А) з персоналу ВПС "Мілове" ім.В.Банних старшини Дрожанікова Костянтина Олеговича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що постановою № 003945 від 01.10.2019, позивача було визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-2 КУпАП, а саме, за перетинання нею державного кордону України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово-непрацюючий пункт пропуску «Довжанський», та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 гривень.

Постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до ч.1 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 1853, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Однак, позивач в зв`язку із непогодженням із винесеною постановою звертається до суду з позовом про скасування постанови, згідно якої на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень.

Даний факт свідчить про те, що посадовою особою не були виконані вимоги ст. 258 КУпАП, оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду.

Також всупереч вимогам ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова була оголошена та вручена позивачу 30.09.2019, тобто за день до нібито скоєння правопорушення 01.10.2019 р. В зв`язку із цим зазначена постанова підлягає скасуванню.

Крім цього, вважає, що до спірних правовідносин не може бути застосований Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 04.06.2015 року, оскільки даний Порядок стосується перетину адміністративного кордону вільної економічної зони «Крим» під час в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України.

Таким чином, відсутність Порядку, який зазначений у п.3 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», приводить до неможливості застосування відповідальності за порушення п.1 ст.12 вищезазначеного Закону.

На підставі викладеного, позивач вважає вказану постанову незаконною та просить суд її скасувати.

15.11.2019 року до Марківського районного суду Луганської області надійшов відзив відповідача в.о. заступника начальника ВІПС (тип А) з персоналу ВПС "Мілове" ім.В.Банних старшини Дрожанікова Костянтина Олеговича на адміністративний позов в якому зазначено, що 01.10.2019 о 04 год. 40 хв. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України «Мілове», де він - Дрожаніков Костянтин Олегович , був призначений старшим прикордонного наряду в пункті пропуску, було виявлено громадянку України ОСОБА_1 , яка повертаючись до України із Російської Федерації через Державний кордон України, а саме міждержавний пункт пропуску «Мілове» відбула в пішому порядку із України із порушенням існуючого порядку.

Зокрема, як пояснила сама ОСОБА_1 (письмові пояснення ОСОБА_1 містяться в матеріалах адміністративної справи), ОСОБА_1 01.10.2019 перетнула Державний кордон України з тимчасово окупованої території до Російської Федерації через тимчасово не працюючий пункт пропуску «Довжанський». Свою провину ОСОБА_1 в письмових поясненнях, які власноруч нею підписані, визнала, скарг і зауважень не заявляла.

Зважаючи на отримані письмові пояснення та керуючись положеннями ст.258 КУпАП (ст. 258 КУпАП Протокол не складається в разі, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається), ним як старшим прикордонних нарядів в пунктів пропуску, тобто повноваженою особою, було складено постанову про накладення адміністративного стягнення № 003945 від 01.10.2019 року.

ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом постанови, копію постанови отримала, про що свідчить її підпис на обох сторонах постанови. Громадянці ОСОБА_1 було роз`яснено її права передбачені ст. 63 Конституції України та частиною першою ст.268 КУпАП. Громадянка ОСОБА_1 не оспорювала вчинене адміністративне правопорушення та адміністративне стягнення, вину свою визнала.

На підставі викладеного, просить суд в задоволенні позовних вимог громадянки ОСОБА_1 відмовити, та залишити в силі постанову про накладення адміністративного стягнення від 01.10.2019 року №003945 відносно ОСОБА_1 .

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Позивач просив розглядати справу без його участі в порядку спрощеного провадження (а.с.44).

Від відповідача в.о. заступника начальника ВІПС (тип А) з персоналу ВПС "Мілове" ім.В.Банних старшини Дрожанікова Костянтина Олеговича надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.43), клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в судовому засіданні за його участю не надходило.

Крім того, суд зауважує, що відзив відповідача на позовну заяву, всупереч вимогам КАС України, відповідачем не був направлений позивачу.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом було встановлено, що в.о. заступника начальника ВІПС (тип А) з персоналу ВПС «Мілове» ім.Банних старшиною Дрожаніковим К.О.01 жовтня 2019 року винесено постанову № 003945 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 204-2 КУпАП, а саме за те, що 01.10.2019 року о 04 годині 40 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України «Мілове» було виявлено громадянку України ОСОБА_1 яка пояснила, що перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через Державний кордон України «Довжанський», рух через який припинено Протоколом КМУ №42 від 23.06.2014 року, таким чином порушила вимоги статті 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного Суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.2). Разом з тим, позивач оскаржує правомірність складення відповідачем зазначеної постанови та факт порушення ч.2 ст. 204-2 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

У поданому 15.11.2019 року відзиві в.о. заступника начальника ВІПС (тип А) з персоналу ВПС "Мілове" ім.В.Банних старшина Дрожаніков К.О. зазначив, що під час складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-2 КУпАП та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення №003945, громадянці України ОСОБА_1 , було роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України, та ч.1 ст.268 КУпАП (а.с.23-26).

Разом з тим, з наявних у справі письмових пояснень ОСОБА_1 від 01.10.2019 року вбачається, що останній було роз`яснено лише ст.63 Конституції України (а.с.27).

Таким чином, дії посадової особи, призвели до порушення процесуальних прав позивача ОСОБА_1 , закріплених у статтях 258, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування постанови, згідно якої на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень, що в свою чергу свідчить про те, що посадовою особою не були виконані вимоги ст.258 КУпАП.

Відповідно до п.3 ст.12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Однак, відповідач не надав пояснень стосовно того, який порядок (нормативно-правовий акт) порушив позивач.

До спірних правовідносин не може бути застосований Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №367 від 04.06.2015 року, оскільки даний Порядок стосується перетину адміністративного кордону вільної економічної зони «Крим» під час в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України.

Таким чином, відсутність Порядку, який зазначений у п.3 ст.12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», приводить до неможливості застосування відповідальності за порушення п.1 ст.12 вищезазначеного Закону.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В оскаржуваній постанові №003945 від 01.10.2019 року взагалі відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-2 КУпАП.

Так відповідно до ч.1 ст. 204-2 КУпАП порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 204-2 КУпАП, ті самі дії вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.204-2 КУпАП та в постанові № 003945 відсутні докази, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення передбачене ч.1 ст. 204-2 КУпАП.

Посилання до бази даних «Гарт 1-П», також не може бути взято судом до уваги, оскільки відповідачем не надано до суду доказів щодо наявних відомостей у зазначеній базі даних.

Таким чином, суд позбавлений можливості визначитись щодо правомірності кваліфікації правопорушення.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, Постанову про накладення адміністративного стягнення № 003945 складено 01 жовтня 2019 року, але зміст постанови доведено до відома особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та копію отримано 30 вересня 2019 року (а.с.2 зворотна сторона), що не може відповідати дійсності, та унеможливлює зробити висновки коли саме ОСОБА_1 доведено зміст та надано копію постанови.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять посилання на належні докази підтвердження неправомірного перетину ОСОБА_1 , як особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-2 КУпАП, 01.10.2019 року державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через Державний кордон України «Довжанський», рух через який припинено, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення від 01.10.2019 року №003945, якою позивача визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2,5, 8, 9, 77, 90, 139, 241-243, 246, 286 КАС України, ст. ст. 247, 251, 283, 287, 288 КУпАП, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 в особі представника позивача - адвоката Хорольського Ігоря Володимировича до в.о. заступника начальника ВІПС (тип А) з персоналу ВПС "Мілове" ім.В.Банних старшини Дрожанікова Костянтина Олеговича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення № 003945 від 01.10.2019 року винесену в.о. заступника начальника ВІПС (тип А) з персоналу ВПС "Мілове" ім.В.Банних старшиною Дрожаніковим Костянтином Олеговичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-2 КУпАП, і накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100 грн.,

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-2 КУпАП - закрити.

Із урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції, яка набула чинності з 15.12.2017 року) рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів, відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Марківський районний суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Рукас