Справа № 200/12497/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 р. Справа№200/12497/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач) відповідно до якого просить суд:

- визнати неправомірними дії Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати заборгованості по пенсії ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року та з 01 березня 2019 року по 31 березня 2019 року;

- зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити заборгованість з пенсії ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року та з 01 березня 2019 року по 31 березня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа.

Позивач зазначає, що з 01.04.2017 р. по 31.10.2018 р. та з 01.03.2019 р. по 31.03.2019 р. не отримував пенсійні виплати, при цьому будь-яких документів, рішень чи розпоряджень про припинення виплати призначеної пенсії йому не надходило.

Крім цього позивач вказує, що 01.03.2019 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії, сподіваючись, що буде виплачена вся пенсія з урахуванням боргу по виплаті, який утворився з вини відповідача.

Згідно листа відповідача від 02.08.2019 № 159/Т-01-01-08 облік пенсійної справи здійснюється і підтверджується фактичний борг за період з 01.04.2017 р. по 31.10.2018 р. та з 01.03.2019 р. по 31.03.2019 р., отже і суму його заборгованості відповідач нарахував та обліковує, однак кошти з невідомих йому причин не сплачує.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують вимоги Конституції України та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що припинення виплати пенсії позивачу пояснює посиланням на п.5 ч.1 ст. 49 Закону № 1058, Закон України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (далі - Постанова КМУ № 509), від 05 листопада 2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Постанова КМУ № 637) та від 08 червня 2016 року № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Постанова КМУ № 365).

Відповідач зазначає, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії 20.05.2018 року. До цього часу позивач перебував на обліку в Лубенському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області.

Розпорядженням від 13.03.2017 року відповідно до рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 09.03.2017 року № 02-18/94, керуючись положеннями п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України № 1058, ст. 7 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», з 01.04.2017 року, позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку зі скасуванням дії довідки.

Розпорядженням від 04.07.2018 року, відповідно до п.1.1. протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 26.06.2018 року № 109.

Позивачу призначено (відновлено) виплату пенсії виплату з урахування її. 15, та її. 18 Порядків затверджених постановою КМУ від 08.06.2016 №365.

Розпорядженням від 11.02.2019 року відповідно до листа УСЗН Великоновосілківського району від 18.02.2019 року № 05/667, керуючись положеннями п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України № 1058. ст. 7 Закону України від 15.04.2014 № 1207-УП «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», з 01.03.2019 року, Позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку зі скасуванням дії довідки.

Розпорядженням від 15.03.2019 року, відповідно до п.1. протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 15.03.2019 р. № 164.

Позивачу призначено (відновлено) виплату пенсії виплату з урахування п. 15 Порядку затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 №365.

Крім цього, відповідач зазначає, що згідно постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25 квітня 2018 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365» суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Виплата пенсії позивачу за періоди коли він не отримував пенсію, можлива після прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку, який урегулює це питання.

На даний час, порядок не прийнятий, отже, виплата пенсії за минулий період не можлива.

Зазначені вище нормативно-правові акти Уряду, на момент призначення виплати пенсії, не конституційними та такими, що не відповідають актам вищої юридичної сили не визнавались, а отже підстав не враховувати їх при здійсненні пенсійного забезпечення внутрішньо переміщених осіб у відповідача не має.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у задоволенні заяви Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про розгляд справи № 200/12497/19-а за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу у порядку письмового провадження, на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с. 9-10).

Позивач перебуває на обліку відповідача як пенсіонер, що підтверджується матеріалами відповідної пенсійної справи та йому призначена пенсія за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 20.07.2005 року (а.с. 14).

ОСОБА_1 був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 01.03.2019 року № 1437- (а.с. 11), згідно з якою позивач постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 і перемістився та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.11).

Місто Донецьк включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р.

21 травня 2018 року позивач звернувся до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про виплату пенсію за фактичним місцем проживання (а.с. 44).

Розпорядженням начальника відділу обслуговування громадян Лубенського ОУПФУ від 13.03.2017 року, відповідно до рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 09.03.2017 року № 02-18/94 про скасування довідок, а також рішення комісії згідно актів обстеження та інших матеріалів № 10 від 10.0.2017 року позивачу припинено виплату пенсії (а.с. 40).

Розпорядженням від 04.07.2018 року, відповідно до п.1.1. протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 26.06.2018 року № 109 позивачу призначено (відновлено) виплату пенсії, з урахуванням п. 15, та п. 18 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365 (а.с. 45).

Розпорядженням від 11.02.2019 року відповідно до листа УСЗН Великоновосілківського району від 18.02.2019 року № 05/667, керуючись положеннями п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України № 1058. ст. 7 Закону України від 15.04.2014 № 1207-УП «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», з 01.03.2019 року, позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку зі скасуванням дії довідки внутрішньо переміщеної особи. (а.с. 46).

Розпорядженням від 15.03.2019 року, відповідно до п.1. протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 15.03.2019 року № 164, позивачу призначено (відновлено) виплату пенсії з урахуванням п. 15 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365 (а.с.47).

Згідно довідки відповідача № 2989/02-28 від 14.11.2019 року судом встановлено, що позивач знаходиться на обліку у відповідача, проте заборгованість з пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року та з 01 березня 2019 року по 31 березня 2019 року йому не виплачена (а.с. 49).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Крім того, згідно ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у зразковій адміністративній справі № 805/402/18-а (провадження № Пз/9901/20/18) про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі було прийнято рішення від 03 травня 2018 року (залишене без змін постановою Великої палати Верховного суду від 04.09.18 р.).

Як зазначено у вказаному рішенні, висновки Верховного Суду в цій зразковій справі підлягають застосуванню в адміністративних справах, в яких позивач:

1) є громадянином України;

2) має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою органів соціального захисту населення про взяття її на облік, як внутрішньо переміщеної особи;

3) є пенсіонером та отримує пенсію, призначену їй відповідно до Закону № 1058-IV.

Поновлення виплати пенсії потребує здійснення додаткових дій позивачем.

Відповідач право позивача на отримання пенсії не заперечує.

Відповідно до вказаного рішення висновки Верховного Суду в цій зразковій справі не підлягають застосуванню в адміністративних справах щодо звернення пенсіонерів, яким призначено пенсію згідно із Законом № 1058-ІV та які є внутрішньо переміщеними особами, якщо нарахування та виплату пенсії такої пенсії їм припинено за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України з підстав, які передбачені п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV в редакції на день прийняття цього рішення.

Таким чином, враховуючи вказані ознаки та їх наявність у адміністративній справі № 200/12497/19-а, судом встановлено, що дана справа є типовою та такою, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18-а (провадження № Пз/9901/20/18)

Суд зазначає, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Приписами статті 47 Закону № 1058 визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Приписами статті 47 Закону № 1058 визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, абз. 10 ч. 2 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються […] порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначені статтею 49 Закону № 1058.

Згідно вказаної норми виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд зазначає, що враховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами, якими є постанови Кабінету Міністрів України.

Відсутність обставин, вказаних у п. п. 1-4 ч.1 ст. 49 Закону № 1058 щодо позивача відповідачем не заперечується.

Крім того, вищезазначеною статтею передбачено, що виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду.

Розпорядження начальника відділу обслуговування громадян Лубенського ОУПФУ від 13.03.2017 року не є рішенням територіального органу Пенсійного фонду, а є рішенням начальника одного з підрозділів такого органу, яке не містить посилання на підстави припинення виплати пенсії позивачу, встановлені ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 чи інші закони України.

Не містить відповідного посилання і розпорядження відповідача від 11.02.2019 року.

Відповідачем не надано доказів того, що було прийнято відповідне судове рішення про припинення виплату пенсії позивачу.

Суд зазначає, що п. 5 ст. 49 Закону № 1058 передбачає можливість припинення виплати пенсії в інших випадках, передбачених саме законом, а не підзаконними нормативними актами, якими є постанови Кабінету Міністрів України.

Більше того, ст. 49 Закону № 1058 не передбачає можливості таких дій відповідача як зупинення виплати пенсії до з`ясування якихось обставин, тощо.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, який врегульований Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20 жовтня 2014 року № 1706 (далі - Закон № 1706).

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 7 Закону № 1706, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Пунктом 1 Постанови КМУ № 509 передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка) є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно п. 1 Постанови КМУ № 637 призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Пунктом 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою КМУ № 509, передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Приписами статті 12 Закону № 1706 визначено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: подала заяву про відмову від довідки; скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; повернулася до покинутого місця постійного проживання; виїхала на постійне місце проживання за кордон; подала завідомо недостовірні відомості.

Доказів скасування дії довідки про взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що за положеннями ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Положеннями ст. 14 Конвенції регламентовано, що користування правами та свободами, визнаними Конвенцією, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

У рішенні Суханов та Ільченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Щокін проти України, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Таким чином, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вищевказана бездіяльність відповідача є протиправною, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Доказів правомірності припинення виплати пенсії позивачу відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене суд, з урахуванням положень ч. 2 ст. 2 КАС України, встановив, що відповідач, не виплативши позивачу заборгованість з пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року та з 01 березня 2019 року по 31 березня 2019 року не на підставі, не у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України і допустив протиправну бездіяльність.

Вищевказана бездіяльність відповідача є протиправною, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Щодо позовних вимог позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо невиплати заборгованості з пенсії позивачу.

Суд зазначає, що дія - це активна поведінка, під час якої приймаються певні рішення, вчиняються певні активні дії, які змінюють існуюче (статичне) положення, а бездіяльність - це пасивна поведінка, тобто невиконання будь-яких активних дій в конкретних умовах.

У даних спірних правовідносинах мали місце не дії відповідача а його бездіяльність, у формі невиплати позивачу заборгованості з пенсії.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України серед повноважень суду при вирішенні справи є повноваження прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи викладене, застосувавши положення ч.2 ст. 9 та п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати заборгованості з пенсії позивачу за період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року та з 01 березня 2019 року по 31 березня 2019 року та зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість з пенсії за вказаний період.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача судового збору в розмірі 768,40 грн., сплаченого ним про поданні позовної заяви як за немайнову вимогу (позовні вимоги є похідними одна від одної), за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Приписами п.1 ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, дане рішення суду підлягає негайному виконанню в частині зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість з пенсії за один місяць.

Врахувавши висновки Верховного суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18-а (провадження № Пз/9901/20/18), керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, Законами України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Про судовий збір, статтями 2, 9, 77, 133, 139, 241-246, 262, 263, 291, 371, 382 КАС України, суд

В И РІ Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати заборгованості з пенсії ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року та з 01 березня 2019 року по 31 березня 2019 року.

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 103, смт. Велика Новосілка, Донецька область, 85500, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість з пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року та з 01 березня 2019 року по 31 березня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місце знаходження: вул. Центральна, буд. 103, смт. Велика Новосілка, Донецька область, 85500, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість з пенсії за один місяць.

Рішення складене у повному обсязі 28 листопада 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч