Справа № 580/3835/19
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

м. Черкаси

04 грудня 2019 року Справа № 580/3835/19

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Білоноженко М.А., розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в залі суду заяву ОСОБА_1 до Ладижинської сільської ради про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2019р. До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 (далі-заявник)) із заявою про забезпечення позову до Ладижинської сільської ради (20382, Черкаська область, Уманський район, с. Ладижинка, вул. Шкільна, 2 (далі-відповідач)) в якій просить:

- вжити заходи до забезпечення позову а саме:

- зупинити дію рішення Ладижинської сільської ради, Уманського району, Черкаської області №7-13/VІІ від 06.08.2019 року «Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності Ладижинської сільської ради, право оренди на які виставляються на торги окремими лотами», в частині, що стосується земельної ділянки площею 2,0000 га., кадастровий номер :03:000:3396 в адміністративних межах села Затишок, Уманського району, Черкаської області, за межами населеного пункту.

- заборонити Ладажинській сільській раді, Уманського району, Черкаської області вчиняти дії спрямовані на реалізацію та відчуження права користування земельною ділянкою площею 2,0000 га., кадастровий номер :03:000:3396 в адміністративних межах села Затишок, Уманського району, Черкаської області, за межами населеного пункту, на земельних торгах.

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Геодезично-кадастрове бюро оцінки та аукціонів» вчиняти дії спрямовані на реалізацію та відчуження права користування земельною ділянкою площею 2,0000 га., кадастровий номер :03:000:3396 в адміністративних межах села Затишок, Уманського району, Черкаської області, за межами населеного пункту, на земельних торгах.

Заявник, в обгрунтування заяви про забезпечення позову, зазначає, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 10.01.2019р. заявнику було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, в зв`язку з чим, ним подано проект землеустрою земельної ділянки на затвердження та прийняття рішення про надання у власність. Однак, рішенням Ладижинської сільської ради №7-13/VІІ від 06.08.2019 року прийнято рішення, яким затвердження перелік земельних ділянок комунальної власності (серед інших і запитувану позивачем), право оренди на які виставляються на торги окремими лотами.

Заявник вказує, що вважаючи зазначене рішення протиправним, має намір в строк встановлений ч.2 ст.153 КАС України звернутися до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Ладижинської сільської ради, Уманського району, Черкаської області з вимогами:

- визнати протиправним, незаконним та скасувати рішення Ладижинської сільської ради, Уманського району, Черкаської області №7-13/VII від 06.08.2019 року «Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності Ладижинської сільської ради, право оренди на які виставляються на торги окремими лотами», в частині, що стосується земельної ділянки площею 2,0000 га., кадастровий номер :03:000:3396 в адміністративних межах села Затишок, Уманського району, Черкаської області, за межами населеного пункту;

- визнати протиправним, незаконним та скасувати рішення Ладижинської сільської ради, Уманського району, Черкаської області щодо відмови в затвердженні проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки №9-24/VII від 14.11.2019 року «Про розгляд заяв громадян, затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у власність», в частині, що стосується земельної ділянки площею 2,0000 га., кадастровий номер :03:000:3396 в адміністративних межах села Затишок, Уманського району, Черкаської області, за межами населеного пункту.

- зобов`язати Ладижинську сільську раду, Уманського району, Черкаській області повторно розглянути заяву від 22.07.2019 року, і у відповідності та в межах чинного законодавства прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 2,0000 га., кадастровий номер :03:000:3396 в адміністративних межах села Затишок, Уманського району, Черкаської області, за межами населеного пункту.

Крім того, заявником звернуто увагу, що торги призначено на 19.12.2019р.

При цьому вказав, що подання позовної заяви і відкриття провадження в адміністративній справі може не забезпечити належним чином відновлення порушених, оспорюваних прав за результатами розгляду і призведе до неможливості або істотно ускладнити виконання прийнятого судом рішення, не забезпечить ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів за захистом яких позивач має намір звернутися до суду, так як не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Розглянувши подану позивачем заяву, суд зазначає наступне.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 19.06.2018р. у справі 826/9263/17, ці підстави є оціночними. Тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018р. у справі № 800/521/17 (ЄДРСР 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

З огляду на приписи статті 151 КАС України, небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008р. Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, під час розгляду адміністративних справ, в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, аргументованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник вказує, що існує небезпека заподіянню шкоди його правам та інтересам, в разі якщо, до вирішення адміністративного позову позивача по суті, відбудуться торги, а право оренди на земельну ділянку, щодо якої позивачем розроблено проект землеустрою буде передано третім особам.

При розгляді даної заяви та її обгрунтувань, судом вважає недоведеними мотиви та підстави, передбачені ст. 150 КАС України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували існування реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, оскільки факт призначення торгів на 19.12.2019р. не може слугувати доказом того, що в зазначений день право оренди на запитувану позивачем земельну ділянку буде передано третім особам.

Так, як вказано Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 року №640/497/19, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу, що інститут забезпечення позову покликаний захистити права та інтереси особи, в разі, зокрема, наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення. Натомість суд, дослідивши подані позивачем документи, додані до заяви, зазначає, що правова оцінка протиправності рішення відповідача №7-13/VІІ від 06.08.2019 року має досліджуватися судом в ході судового розгляду адміністративної справи щодо оскарження такого рішення.

Також, суд звертає увагу, що запропонований позивачем захід забезпечення позову фактично відповідає заявленим позовним вимогам, з якими позивач має намір звернутися до суду.

Суд зазначає, що не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Суд доходить висновку, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб є неможливим, оскільки забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у справі фактично було б ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Відповідно до абз. 3-5 пункту 17 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», забезпеченням адміністративного позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Наявність ознак протиправності дій відповідача та його наслідків може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В силу ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 77, 78, 90, 150-154, 241, 242, 243, 256, 294 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко