Справа № 310/8746/19
Суддя: Морока С. М.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/8746/19
РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

Головуючого судді Мороки С.М.,

за участю секретаря судового засідання Писанець Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області Блинова Антона Вікторовича про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною та її скасування,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області Блинова Антона Вікторовича про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною та її скасування, в якому зазначив:

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія БАА №397939 від 29.10.2019 вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи автобусом «Рута» д/н НОМЕР_1 , 29.10.2019 о 06-58 у м. Бердянську по Західному проспекту навпроти будинку №4, знаходячись в режимі маршрутного таксі №5, керував автобусом «Рута» д/н НОМЕР_1 , на якому відсутні передбачені конструкцією ТЗ бризговики, чим порушив ПДР, а саме п. 31.4.7. «е», та притягнув водія до адміністративної відповідальності, накладено на водія адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн.

Свою незгоду з діями відповідача позивач мотивує наступним.

Статтею 32 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Також, згідно із п. 1 Постанови Кабінету міністрів України від 21.07.2010 №607 «Про затвердження порядку переобладнання транспортних засобів», цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (далі - переобладнання транспортного засобу).

Відповідно до п. 31.1 ПДР, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п.31.3.а ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що порушення матиме місце у разі встановлення факту експлуатації транспортних засобів, у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

У частині першій статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Основного Закону України).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен бути якісним, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, які вплинуть на їхні конвенційні права (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» (C.G. and Others v. Bulgaria, заява №1365/07, пункт 39), «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява №21722/11, пункт 170).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. Fгаnсе, заява №17862/91, пункти 31 - 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява №20372/11, пункт 65).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, відповідно до ч. 1 ст.121 КУпАП України передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Суб`єктом владних повноважень, при винесенні постанови не зазначено вимоги якого саме закону, правил, норм чи стандартів, порушив водій, так як не зазначено найменування документу на ТЗ, що передбачає конструктивні елементи, про відсутність котрих ним складено постанову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації №R (91) 1 Комітету Європи державам - членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Більше того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011, заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015, заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013, заява №12167/04).

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та визнати протиправною і скасувати спірну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник позивача Корнієнко М.О. позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заперечення на позовні вимоги, в яких зазначив:

На сьогодні межі компетенції працівників підрозділів поліції, як складової частини МВС України, визначені законодавчими та нормативно-правовими актами, зокрема: Законом України "Про Національну поліцію" (від 02.07. 2015 року N 580-VIII); статтями 52 та 52-1 Закону України "Про дорожній рух" (введений в дію постановою Верховної Ради України від 28.01.1993 року № 295З-ХП); статтею 6 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" (введений в дію постановою Верховної Ради України від 18 лютого 1992 року N 2136-ХІІ); Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП); Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція); Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

У своїй заяві позивач вимагає визнати протиправними (незаконними) постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 397939, яку відповідач виніс 29 жовтня 2019 року, однак не надає жодних підтверджень (доказів) протиправності (незаконності) його дій під час оформлення матеріалу адміністративного правопорушення відносно нього та його розгляду.

З приводу обставин скоєного позивачем 29 жовтня 2019 року порушення вимог підпункту Е пункту 31.4.7 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР), пояснює наступне: 29 жовтня 2019 року близько 06-50 годин Блинов А.В. спільно з інспектором СРПП №3 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Фурсою О.А. ніс службу на патрульному автомобілі MITSUBISHI, номерний знак НОМЕР_2 та відповідно до затвердженої дислокації несення служби, знаходився на пр. Західному у м. Бердянську Запорізької області.

У цей час позивач по пр. Західному навпроти будинку №4 керував автобусом Рута, номерний знак НОМЕР_1 , (знаходячись в режимі маршрутного таксі, рухаючись за маршрутом № 5), на якому відсутні передбачені конструкцією транспортного засобу бризковики, чим порушив підпункт Е пункт 31.4.7 Правил дорожнього руху України та за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 121 КпАП України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Виходячи з положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, як нормативного акту, яким у своїй діяльності керується поліція при притягнені правопорушників до відповідальності, наявність спеціального допуску фотокамерам чи відео регістраторам будь - якого виробника, не є обов`язковою умовою її використання працівниками поліції при виявленні та фіксації порушень Правил дорожнього руху.

Після зупинки вказаного транспортного засобу, згідно положень пункту 3 статті 18 та пункту 2 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» Блинов А.В . назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання та проінформував позивача про конкретну причину зупинки.

Посилання позивача на фактичну відсутність доказів скоєного ним правопорушення безпідставні, так як згідно з вимогами законодавства доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог пункту 31.4 Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності тикам вимогам: 31.4.7 «Е» - відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Згідно вимог ч.1 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспорті засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Так, згідно вимог ст.33 цього Закону технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Згідно вимог ч.2 ст.37 Закону України «Про дорожній рух» експлуатація транспортних засобів забороняється у разі виявлення технічних несправностей і невідповідності вимогам правил, норм та стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, а також неукомплектованості відповідно до призначення.

Згідно вимог ч.1 ст.20 Закону України «Про автомобільний транспорт» конструкція та технічний стан транспортних засобів, а також ж їх частини мають відповідати вимогам, порядок визначення яких установлює Кабінет Міністрів України (1166-2010-п).

Так, згідно ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладання штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У подальшому, після роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України і ст.268 КУпАП, та згідно положень статей 222 та 276 КУпАП і вимог пункту 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 поліцейським було прийнято рішення про розгляд вказаного адміністративного правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Згідно Рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015, положення ч.1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача Блиновим А.В. розпочато та проведено відповідно до вимог статей 278-280 КУпАП.

При цьому, було враховано фото матеріали та інші докази у справі відповідно до положень статті 251 КУпАП. Інших доказів під час розгляду справи не виявлено, у тому числі, клопотання або заперечення від позивача не надавались (не надходили). Крім того, їх необхідність у матеріалах справи не визначена адміністративним законодавством.

Під час розгляду справи поліцейським враховано, що відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. А також при розгляді адміністративної справи, при накладанні стягнення на підставі ст.33 КУпАП було враховано: доказова база, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ст.23 КУпАП «Мета адміністративного стягнення» (адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами).

За результатами розгляду адміністративної справи відносно позивача поліцейським, згідно положень статей 283-285 КУпАП винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №397939 за ч. 1 ст. 121 КУпАП, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Винесену постанову було негайно на місці розгляду справи оголошено правопорушнику та вручено її копію.

Також зміст винесеної постанови по справі відповідає вимогам статті 283 КУпАП.

Відповідач вважає, що винесена ним постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною (законною), а її зміст не суперечить нормам законодавства.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

29.10.2019 ОСОБА_1 керував транспортним засобом (надалі - ТЗ) автобусом «Рута» д/н НОМЕР_1 у м. Бердянську по пр. Західному навпроти будинку №4, знаходячись в режимі маршрутного таксі №5, та о 06-58 був зупинений сержантом поліції, яким винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 397939.

Відповідно до вище вказаної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КУпАП. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «Водій ОСОБА_1 , знаходячись в режимі маршрутного таксі №5, керував автобусом «Рута» д/н НОМЕР_1 , на якому відсутні передбачені конструкцією ТЗ бризговики, чим порушив ПДР, а саме п. 31.4.7. «е»,..та накладено штраф у розмірі 340,00 (триста сорок) гривень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст.77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У постанові, яка оскаржується, інспектором не вказано, на підставі яких доказів ним було встановлено, що протиправні дії вчинені саме позивачем.

Не надав таких доказів відповідач і суду під час розгляду цієї справи.

Долучений відповідачем до заперечень до позову ОСОБА_1 фотознімок судом не може бути визнаний належним доказом по даній справі, так як на фотознімку не мається дати та місця його створення, номер транспортного засобу не відображено, не відображено також на знімку наявність або відсутність бризговиків на транспортному засобі.

Посилання відповідача на інспектора поліції, який був присутнім під час складання протоколу, та може засвідчити протиправність дій позивача, не є допустимим доказом, та не спростовує твердження позивача про те, що при зазначених у оспорюваній постанові обставинах він керував ТЗ з наявними бризговиками.

При цьому позивач в судовому засіданні стверджував, що його транспортний засіб на момент складання протоколу був у технічно справному стані з наявними бризговиками.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту скоєння позивачем самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За приписами ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки відповідачем не надано суду доказів скоєння правопорушення позивачем, винних дій позивача у вчинені адміністративного правопорушення судом не встановлено, а тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні події і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КУпАП.

Таким чином, дії поліцейського Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ст. сержанта поліції Блинова А.В. під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача були вчинені без дотримання вимог ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, а відтак є протиправними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання постанови про адміністративне правопорушення БАА №397939 від 29.10.2019, винесеної поліцейським Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ст. сержанта поліції Блиновим А.В відносно ОСОБА_1 за ст.121 ч.1 КУпАП протиправною і про її скасування підлягають задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд,-

У х в а л и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати постанову про адміністративне правопорушення БАА №397939 від 29.10.2019, винесену поліцейським Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ст. сержантом поліції Блиновим А.В. відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП протиправною.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення БАА №397939 від 29.10.2019, винесену поліцейським Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ст. сержантом поліції Блиновим А.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП, та закрити провадження по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Бердянського міськрайонного суду С. М. Морока