Справа № 743/2215/19
Суддя: Павленко О. В.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/2215/19
Провадження № 2-а/743/447/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Павленко О.В., при секретарі Довбенко О.М.,

з участю: представника позивача Мельника М.М., (в режимі відеоконференції з Дарницьким районним судом м. Києва), відповідача - громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції з Чернігівським ПТПІ), перекладача Дерев`янко К.П.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки під час розгляду адміністративної справи за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до ПТПІ,

УСТАНОВИВ:

ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення останнього за межі України та затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців, а також просив звернути рішення суду до негайного виконання. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач незаконно перебуває в Україні та у встановлений строк без поважних причин не виконав рішення про примусове повернення з України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просив суд їх задовольнити.

Відповідач - громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що тільки, коли його затримали, йому стало відомо про те, що він зобов`язаний сплатити штраф. Про рішення щодо скорочення йому терміну перебування на території України та примусове повернення з України йому нічого відомо не було. Зазначив, що йому давали підписувати деякі документи, проте їх зміст йому не роз`яснили, адже української мови він не розуміє, читати на ній також не вміє, лише може спілкуватися російською мовою на побутовому рівні.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Азербайджанської Республіки, що підтверджується його національним паспортом серії НОМЕР_1 від 06.07.2011 дійсним до 05.07.2021.

З матеріалів справи вбачається, рішенням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 31.05.2019 відповідачу було скорочено строк перебування на території України до 04.06.2019.

Оскільки відповідач не виїхав з території України у зазначений строк, то рішенням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 10.06.2019 постановлено примусово повернути відповідача за межі України та зобов`язано його покинути територію України у термін до 20.06.2019.

Відповідач не виконав зазначене рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

28.11.2019 о 17 год. 25 хв. посадовими особами ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відповідача було затримано у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, що підтверджується протоколом №МКМ 000068 про адміністративне затримання від 28.11.2019.

Рішенням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 28.11.2019 відповідача поміщено до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців з метою підготовки матеріалів для адміністративного позову про примусове видворення та затримання з метою примусового видворення, а також для подальшого виконання рішення суду про примусове видворення, що підтверджується відповідним актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства від 28.11.2019.

Проаналізувавши надані представником позивача докази, суд доходить наступних висновків.

У відповідності до п. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства, відсутній договір про реадмісію.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 1 від 25.06.2009 року передбачено, що іноземець та особа без громадянства, можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, визначеному ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

З наведеного слідує, що обов`язковою передумовою для звернення до суду із позовом про примусове видворення є невиконання рішення про примусове повернення саме без поважних причин.

Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

До матеріалів справи приєднана копія пояснень громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , які викладені українською мовою, та в яких зазначено, що останньому перекладач не потрібен.

Також позивач надав розписки щодо повідомлення відповідача про скорочення відповідачу терміну перебування на території України до 04.06.2019, а також про його примусове повернення до країни походження і зобов`язання залишити територію України не пізніше 20.06.2019.

З цих розписок видно, що перекладач при врученні та роз`ясненні відповідачу рішень про скорочення терміну перебування на території України та про примусове повернення залучений не був, що також підтверджується поясненнями відповідача у судовому засіданні.

З протоколу про адміністративне затримання від 28.11.2019 вбачається, що відповідач володіє українською мовою, послуг перекладача не потребує.

Під час розгляду справи відповідач категорично стверджував, що української мови не розуміє, у зв`язку з чим у судовому засіданні відповідачу було забезпечено участь перекладача з азербайджанської мови.

За змістом ч. 1 ст. 71 КАС України перекладач залучається до участі у справі у тому разі, якщо особа не володіє мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство.

Як визначено у ст.ст. 3, 21 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою цінністю. Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Право іноземця на перекладача закріплено в пункті 1 статті 5 Декларації про права людини відносно осіб, що не є громадянами країни, в якій проживають, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 13.12.1985 р. на виконання Міжнародних пактів про права людини, що ратифіковані Україною.

Отже, суд дійшов висновку, що право відповідача на користування послугами перекладача, дотримано не було.

Відтак, невиконання рішень про скорочення терміну перебування на території України від 31.05.2019 та про примусове повернення від 10.06.2019 було обумовлене нерозумінням його змісту та покладеного обов`язку, у зв`язку з відсутністю перекладача, що слід вважати поважною причиною невиконання таких рішень.

Оскільки не був залучений перекладач при прийнятті рішень відносно відповідача, останній не міг в повній мірі розуміти про втручання в його права, а відтак скористатися передбаченою процедурою оскарження цих рішень.

За таких обставин суд доходить висновку, що процедура, яка передує зверненню з позовом про примусове видворення, не дотримана позивачем, тому позовна вимога про примусове видворення відповідача задоволенню не підлягає, а відтак не підлягає також задоволенню позовна вимога про затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення

На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 9, 90, 241-246, 250, 288, 289, 371 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (, місцезнаходження: вул. Березняківська, 4А, м. Київ) до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце перебування: АДРЕСА_1 ) про примусове видворення за межі України та затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до ПТПІ - відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ріпкинський районний суд Чернігівської області до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Павленко