Справа № 160/6542/19
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/6542/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Акермана Олега Матвійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року (суддя 1-ї інстанції Сліпець Н.Є.) у справі №160/6542/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , з врахуванням всього стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці, періоду навчання згідно диплому, заробітної плати для обчислення пенсії, з підвищенням розміру пенсії відповідно до ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати звернення - 23.11.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль. 23.11.2018 року представник позивача особисто звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, проте листом № 2587/02-07/24 від 04.12.2018 року позивача повідомлено про повернення без розгляду заяви, та фактичну відмову у призначенні пенсій за віком, оскільки в документах є розбіжності. Позивач вважає таку відмову у призначенні пенсії за віком протиправною та такою, що порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норма матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що позивач є громадянином України, на час звернення за призначенням пенсії вік ОСОБА_1 склав 66 років, страховий стаж згідно записам у трудовій книжці з врахуванням часу навчання згідно диплому НОМЕР_3 , склав 33 роки 9 місяців 21 день та відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона набула право на признання пенсії за віком. Позивач не має місця реєстрації на території України, водночас діючим законодавством та нормативними актами не вирішено питання порядку звернення громадян, які постійно проживають за межами України.

В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення. Позивач звернувся з порушенням Порядку № 22-1, тобто не до органу за місцем проживання (реєстрації). При цьому суд дійшов висновку, що останнє місце проживання (реєстрації) позивача до виїзду за кордон і є місцем проживання (реєстрації), за яким слід визначати територіальний орган для звернення за призначенням пенсії. Однак, поняття місце проживання (реєстрації) та останнє місце проживання (реєстрації) до виїзду за кордон не є тотожними поняттями.

Також скаржник зазначив, що відповідач у листі про залишення заяви буз розгляду про призначення пенсії зазначив про розбіжності в документах, однак в чому вони полягають не зазначив. Таким чином, не прийняття рішення, неприйняття заяви, повернення заяви з додатками та інше, не повинно впливати на необхідність застосування такого способу захисту порушеного права який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 у серпні 2003 року покинула територію України та переїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль.

23.11.2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через представника за довіреністю Акермана Олега Матвійовича звернулась до Кам`янського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою пре призначення/перерахунок пенсії щодо призначення пенсії за віком, як непрацюючому, пенсіонеру, здійснення запитів відповідно до записів у трудовій книжці щодо отримання довідок по заробітній платі, що враховується для обчислення пенсії, довідок про перейменування (реорганізацію) підприємства, щодо отримання довідок про навчання, інших недостатніх для призначення пенсії документів, врахувати найвигідніший період по заробітній платі (знята з реєстрації у 2003 році).

До заяви додано копії закордонного паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ІН, диплому, трудової книжки (подані документи зазначені у Розписці - повідомленні ОСОБА_1 - зворотній бік заяви про призначення пенсії (копія заяви від 23.11.2018 додана позивачем до позовної заяви).

Листом Кам`янського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.12.2018 № 2587/02-07/24 Акермана Олега Матвійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , повідомлено, що Відділом з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 30.11.2018 повернуто без розгляду заяву від 23.11.2018 про призначення пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку із розбіжністю в наданих документах для призначення пенсії за віком.

Позивач не погодившись із фактичною відмовою пенсійного органу України у призначенні позивачу пенсії за віком, як особі, яка проживає за кордоном, звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Враховуючи, що позивачам пенсія на території України не призначалась та не виплачувалась, оскільки між Україною та Державою Ізраїль відсутній ратифікований Верховною Радою України міжнародний договір, яким би були врегульовані відносини із виплати пенсій, призначених в Україні пенсіонерам, які виїхали на постійне місце проживання у Державу Ізраїль, звернення до пенсійного органу здійснено не за місцем проживання (реєстрації) заявників, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У ст. 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

При цьому, Конституційний суд України в рішенні від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009, визнаючи неконституційними положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнав вказані норми неконституційними і, зокрема зазначив, що ними держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Отже, виходячи із правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, а відповідно і наявністю в особи реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Згідно з пунктом 2.23 Порядку № 22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 2.9. Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Позивачем як відповідачу, так і до суду першої інстанції подано копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, термін дії якого, як зазначено вище, продовжено до 23.06.2023 року, про що до паспорту внесено відповідний запис, який засвідчено уповноваженою особою та печаткою консульського відділу посольства України в державі Ізраїль, визначено громадянство - Україна.

Повертаючи позивачу без розгляду заяву про призначення пенсії за віком, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у листі про це від 04.12.2018 зазначено про розбіжності в документах, однак не вказано, в чому саме ці розбіжності полягають.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 4.3 зазначеного Порядку встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі.

Отже, приписами Порядку № 22-1 встановлено, що за результатами розгляду заяви про призначення пенсії та поданих документів пенсійний орган може прийняти одне з двох рішень - про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Повернення заявнику заяви без розгляду Порядком № 22-1 не передбачено, у зв`язку з чим колегія суддів вважає такі дії відповідача протиправними.

Доводи відповідача, з якими погодився і суд першої інстанції, щодо подання позивачем заяви в порушення норм Постанови Пенсійного фонду України «Деякі питання впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій» від 14 грудня 2015 року № 25-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2015 року за № 1645/2809, є на переконання колегії суддів апеляційного суду помилковими, оскільки підстави для залишення заяви позивача без розгляду інші, відповідно до листа відповідача від 04.12.2018 року.

Крім того, вказана Постанова встановлює можливість звернення про призначення пенсії особами, які проживають (зареєстровані) в певних адміністративно-територіальних одиницях, незалежно від території обслуговування таких органів, та враховуючи, що позивач до виїзду до даржави Ізраїль проживала у м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, звернулась до органу пенсійного фонду Кам`янського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, а отже в межах адміністративно-територіальної одиниці.

Колегія суддів також зазначає, що по суті Порядок № 22-1 взагалі не визначає алгоритму дій особи, яка проживає за межами України і не має в останній постійного місця проживання та реєстрації. Проте, це не може бути підставою для позбавлення особи взагалі права на пенсійне забезпечення.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що відсутність законодавчо визначеного порядку подання громадянами України заяв про призначення пенсії у випадку постійного проживання поза межами України, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Правова позиція з цього питання викладена у постанові Верховгого Суду від 01.10.2019р. справа №804/3646/18

Як зазначалось вище, відповідачем не відмовлялось позивачу у призначенні пенсії та не поверталась заява без розгляду з підстав відсутності реєстрації в Україні, проте такі доводи висловлені у відзиві на позов, у зв`язку з чим з метою унеможливити відмову позивачу в призначенні пенсії за віком при повторному розгляді заяви з цих підстав, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність місця реєстрації позивача в Україні не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Враховуючи, що відповідачем не було прийнято рішення за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії, у відповідності до норм чинного законодавства, та з урахування заявленої позовної вимоги позивача, колегія суддів вважає, задовольнити в цій частині позов частково та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо повернення заяви про призначення пенсії без розгляду.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію з урахуванням всього стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці колегія суддів вважає, що такі розрахунки повинні бути проведені пенсійним органом та викладені належним чином. Без наявності спору в цій частині неможливо прийняти рішення, оскільки відповідачем повернуто заяву про призначення пенсії без розгляду та відсутнє рішення відповідача в якому б було визначено трудовий стаж позивача.

При цьому питання наявності у позивача достатнього стажу для призначення пенсії, предметом розгляду та дослідження органом ПФУ не було, у зв`язку з чим суд не може підміняти собою компетентний орган в питанні обчислення стажу позивача та самостійно обчислювати цей стаж без наявності на даному етапі спору про це, оскільки зазначене буде втручанням в діяльність органу державної влади, до компетенції якого ці повноваження безпосередньо відносяться. Суд може перевірити наявність у особи достатнього стажу для призначення певного виду пенсії лише після того, як такий стаж буде перевірений пенсійним органом і з цього приводу останнім буде прийнято відповідне рішення.

Отже, в цій частині позов також підлягає частковому задоволенню, а належним способом захисту прав та інтересів позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву Акермана Олега Матвійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з прийняттям відповідного рішення і з урахуванням висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним позов задовольнити частково, визнати протиправними дії відповідача щодо повернення без розгляду листом заяви позивача про призначення пенсії за віком і зобов`язати відповідача повторно розглянути таку заяву з урахуванням викладених у цій постанові висновків суду та прийняттям відповідного рішення по суті заяви про призначення пенсії за віком або про відмову в призначенні такої пенсії.

Отже, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і порушені норми процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст. 308, 311, 315, ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акермана Олега Матвійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі №160/6542/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо повернення без розгляду листом від 04.12.2018 № 2587/02-07/24 заяви Акермана Олега Матвійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву Акермана Олега Матвійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 від 23 листопада 2018р. про призначення пенсії за віком з прийняттям відповідного рішення із урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (іпн: НОМЕР_2 ) судові витрати за подачу адміністративного позову та апеляційної скарги в розмірі 1152,60 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ().

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 03 грудня 2019року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва