Справа № 400/355/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/355/19
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Турецької І.О.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Агронафтаком" та Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агронафтаком" до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

08.02.2019 товариство з обмеженою відповідальністю "Агронафтаком" звернулось з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - ДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.11.2018 №№ 2, 2, 2, 2, 2, якими позивачу визначена сума грошового зобов`язання з податку на прибуток, на додану вартість та застосовано штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки ДПІ про наявність порушень податкового законодавства зроблені на підставі неповного та необ`єктивного вивчення наданих до перевірки документів.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та законними, в зв`язку з чим просив у позові відмовити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року адміністративний позов задоволений частково. Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області від 20.11.2018 № 2 на суму основного зобов`язання з ПДВ - 3 845 728 грн (по взаємовідносинам з ТОВ фірма "Фідея") та штрафних санкцій 961 432 грн, № 2 на суму основного зобов`язання з податку на прибуток - 4 094 796 грн (по взаємовідносинам з ТОВ фірма "Фідея"), та штрафних санкцій 1 023 699 грн, № 2 - в повному обсязі. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, сторони подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просили: позивач - скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі, відповідач - скасувати рішення в частині задоволення позову та прийняте нове про відмову у позові в повному обсязі.

Зокрема, ТОВ "Агронафтаком" зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки всім доводам позивача. Судом не врахована наявність поважних причин, які унеможливлювали реєстрацію податкових накладних раніше 16.07.2018; обставини зарахування грошових коштів від ТОВ "Капітал імідж груп" як поворотну фінансову допомогу, що виключало необхідність реєстрації податкових накладних. Стосовно правомірності неврахування кредиторської заборгованості, по якій сплинув строк позовної давності у складі доходів судом також залишено поза увагою доводи товариства, що кредитор вправі вимагати виконання обов`язку в натурі впродовж того часу, коли існує відповідне зобов`язання, а не лише впродовж строку, встановленого договором.

ГУ ДФС у Миколаївській області обґрунтовує доводи апеляційної скарги неврахуванням судом першої інстанції обставин, що свідчать про нереальність господарської операції позивача з ТОВ "Фірма "Фідея", та як наслідок, неправомірного формування валових витрат та податкового кредиту за рахунок цієї операції.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Агронафтаком" відповідач зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що в ході проведення документальної планової перевірки ТОВ "Агронафтаком" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, в тому числі, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.08.2015 по 30.06.2018, за результатами якої 29.10.2018 складений акт № 2542/14-29-14-02/37031228, встановлені порушення:

- п.44.1, п. 44.2 ст.44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.п. 14.1.11, п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 4 220 628,00 грн;

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п. 200.2, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст. 201, п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст.14 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоди, що перевірявся на загальну суму 4 003 822 грн та зменшено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на додану вартість в періоди, що перевірявся на загальну суму 132 210 грн;

- п.201.1, п.201.7, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого, встановлено відсутність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних покупцю в періоди, що перевірявся на загальну суму 495 748 грн, несвоєчасність реєстрації податкових накладних:

-на загальну суму ПДВ 456 332,33 грн., з терміном прострочення до 15 календарних днів;

-на загальну суму ПДВ 12 403,33 грн., з терміном прострочення від 16 до 30 календарних днів.

До таких висновків контролюючий орган прийшов внаслідок не підтвердження господарської операції з ТОВ "Фірма "Фідея" по поставці ПММ, неврахування у складі доходів безнадійної кредиторської заборгованості, яка виникла по операціям з ТОВ "Лоджистік ПВК", ТОВ "ОСА Логістик ТПК", ПП "Строймонтажналадка", ПП "Універсал-Центр", не включення до складу зобов`язань з ПДВ операцій по поставці ТОВ "Капітал Імідж груп", ФГ "Ластівка" паливно-мастильних матеріалів; встановлення фактів несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на адресу покупців: ВКПП "ВПК", ТОВ "Капітал Імідж Груп", ФГ "Ластівка", ТОВ "Сільськогосподарська фірма "Дніпро", ТОВ "Салоха", ТОВ "Родіна-Агро", ТОВ "Діонісій VN", СФГ "Колос", ПСП "Козирське", ТОВ "Очіківський райагрохим".

На підставі акту перевірки 20.11.2018 ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення:

- № 2 про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на 5 247 489,75 грн, в т.ч. за основним платежем на суму 4 220628 грн та штрафними санкціями - 1 026 861,75 грн;

- № 2 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 4 960210 грн, в т.ч. за основним платежем на суму 3 968 168 грн. та штрафними санкціями на суму 992 042 грн;

- № 2 про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних на загальну суму 47 220,28 грн;

- № 2 про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ за червень 2018 року на суму 132 210 грн;

- № 2 про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних на загальну суму 227 797 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з не доведення контролюючим органом нереальності господарських операцій позивача з ТОВ "Фірма "Федея".

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначав про правомірність висновків податкового органу в іншій частині нарахування грошових зобов`язань та штрафних санкцій.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Порядок формування податкового кредиту у періоді, що перевірявся, врегульований ст.198 ПК України, відповідно до п.198.3 якої податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пункт 44.1 ст.44 ПК України передбачає, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З акту перевірки вбачається, що підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень про збільшення податку на прибуток та ПДВ в більшій частині став висновок контролюючого органу про безпідставність формування позивачем податкового кредиту та валових витрат за результатом договірних взаємовідносин з ТОВ "Фірма "Фідея" з огляду на фіктивність укладеного правочину та безтоварний характер проведених господарських операцій, тобто таких, які спрямовані на надання податкової вигоди з метою ухилення від сплати податків до бюджетів, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних правових наслідків.

Вказаний висновок контролюючого органу ґрунтується на матеріалах досудового розслідування внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0004294 за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст.212, ч.2 ст.205, ч.2 ст.209 КК України, з яких вбачається, що ряд суб`єктів господарювання, в т.ч. і ТОВ "Фірма "Фідея", створені з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягає у штучному формуванні податкового кредиту підприємств реального сектору економіки за начебто поставлені товари, які в дійсності не поставлялись (стор.21 акту перевірки).

Вірними є доводи суду першої інстанції, що наявність кримінального провадження щодо контрагента платника податків, в якому не винесено вироку суду в кримінальному провадженні або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, в силу приписів частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не є безумовною підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.

Тому необхідно перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій із вказаним контрагентом.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 826/6280/13-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 813/4931/13-а та від 06 лютого 2018 року у справі № 802/4940/14.

Матеріалами справи підтверджено, що 05.01.2018 позивач уклав з ТОВ "Фірма "Фідея" договір № 050118-2, відповідно до якого останній зобов`язувався поставити нафтопродукти в кількості, асортименті, по цінам, в терміни, погоджені у додатках до договору. Згідно первинних документів на адресу позивача від ТОВ "Фірма "Фідея" протягом січня-червня 2018 року поставлено 970т дизельного палива (код УКТЗЕД ).

В ході перевірки встановлено, що ТОВ "Фірма "Фідея" імпортувало дизельне пальне (код УКТЗЕД ) в січні 2018 року у кількості 2 470 т. Тобто контролюючим органом не заперечується спроможність зазначеного контрагента-постачальника виконати умови договору з ТОВ "Агронафтаком" в силу наявності в нього товару, орендованих резервуарів нафтобази для зберігання нафтопродуктів, трудових ресурсів тощо.

Обставини наявності у ТОВ "Фірма "Фідея" умов для ведення господарської діяльності також підтверджується довідкою ГУ ДФС у Дніпропетровської області від 28.11.2018 № 69022/04-36-14-05/41223117 про результати проведення зустрічної звірки вказаного контрагента (т.1 а.с.181-205). Зустрічною звіркою ТОВ "Фірма "Фідея" встановлено наявність первинних документів щодо здійснення господарських відносин з ТОВ "Агронафтоком", їх вид, обсяг, якість та розрахунки за період з 01.01.2018 по 30.06.2018, та відображення зазначених господарських операцій та розрахунків в податковому обліку.

Доводи податкового органу про неможливість встановити походження реалізованих нафтопродуктів, враховуючи що ТОВ "Фірма "Фідея" імпортувала дизельне паливо із Сінгапуру, а ТОВ "Агронафтоком" згідно сертифікатів якості реалізує придбане у ТОВ "Фірма "Фідея" дизельне паливо з джерелом походження - Греція, вірно розцінені судом першої інстанції, як такі, що не доводять безтоварність господарських операцій позивача з ТОВ "Фірма "Фідея".

Посилання відповідача на пояснення директора ТОВ "Агронафтоком" Авраменка О.А. про співпрацю з ТОВ "Фірма "Фідея" близько трьох років не шляхом живого спілкування, а шляхом обміну документами, та водія ТОВ "Транс-ойл Юг" (одного з автоперевізників), якій не міг зазначити, кому належав резервуар, з якого заливалось дизельне паливо, не можуть бути враховані як докази підтвердження фіктивності господарських операцій з ТОВ "Фірма "Фідея". Суд першої інстанції вірно зазначив, що вказані доводи контролюючого органу є надуманими та ґрунтуються на припущеннях.

Недоліки у ТТН щодо відсутності в них конкретної адреси пункту розвантаження ПММ свідчать лише про наявність таких недоліків та самі по собі не підтверджують безтоварність операцій, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі внаслідок здійснення такої господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, у ТТН зазначена конкретна адреса пункту навантаження: м.Миколаїв, вул.Космонавтів, 1-Н - адреса терміналу, за яким здійснювався прийом та відвантаження нафтопродуктів, власником якого є ТОВ "Фірма "Фідея", силами ТОВ "Ойл Трансшипмент" за договором від 11.01.2018 № 11/01-18 про надання послуг по прийняттю, зберіганню та наливу нафтопродуктів (стор.2-3 акту зустрічної звірки ТОВ "Фірма"Фідея").

Відсутність конкретної адреси пункту розвантаження у ТТН позивач пояснює тим, що ППМ, які він отримував від ТОВ "Фірма"Фідея", поставлялись одразу ж на адресу контрагентів-покупців, оскільки ТОВ "Агронафтопродукт" не має власних чи орендованих місць зберігання нафтопродуктів.

Податковий орган не посилається на відсутність у ТОВ "Транс-ойл Юг", ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , які виступали автоперевізниками нафтопродуктів за договором між ТОВ "Фірма "Фідея" та ТОВ "Агронафтоком", виробничої можливості здійснити такі послуги.

Крім того, в ході перевірки встановлений факт реалізації позивачем придбаних у ТОВ "Фірма "Фідея" нафтопродуктів наступним контрагентам-покупцям: ТОВ "Сільськогосподарська фірма "Дніпро", ТОВ "Салоха", ТОВ "Родіна-Агро", ТОВ "Діонісій VN", СФГ "Колос", ПСП "Козирське", ТОВ "Очіківський райагрохим", по яким у позивача в подальшому виникла затримка в реєстрації податкових накладних в зв`язку із арештом ліміту ПДВ ТОВ "Фірма "Фідея". Вказані обставини доводять факт використання позивачем придбаного дизельного палива у ТОВ "Фірма "Фідея" у власній господарській діяльності та свідчать про рух активів позивача.

Оцінюючи викладені обставини в сукупності, судова колегія приходить до висновку, що доводи контролюючого органу про завищення позивачем витрат та податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "Фірма "Фідея" є такими, що не підтверджені належними доказами, а тому суд першої інстанції вірно скасував податкові повідомлення-рішення № 2 та № 2 відповідно про нарахування податку на прибуток та ПДВ в цій частині. При розрахунку частини ППР, яке підлягає скасуванню, судом вірно врахований розрахунок податкових зобов`язань та штрафних санкцій, які наданий відповідачем в розрізі правопорушень та контрагентів (т.3 а.с.128-130).

Необґрунтовані висновки ДПІ про не підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ "Фірма "Фідея" вплинули на зменшення ТОВ "Агронафтоком" від`ємного значення ПДВ за червень 2018 року на суму 132 210 грн за податковим повідомленням-рішення № 2, яке також підлягає скасуванню в зв`язку із викладеними вище доводами про недоведеність таких висновків.

На визначення зобов`язання з податку на прибуток по ППР № 2, крім операцій з ТОВ "Фірма "Фідея", вплинуло заниження доходу на суму 699 066 грн внаслідок невідображення у його складі безнадійної заборгованості по контрагентам ТОВ "Лоджистік", ТОВ "ОСА Логістик ТПК", ПП "Строймонтажналадка", ПП "Універсал-Центр" (стор.6-8 акту перевірки).

Перевіркою встановлено, що з моменту виникнення кредиторської заборгованості (листопад 2011 року, травень, червень 2012 року, листопад 2013 року) та до кінця перевіряємого періоду (30.06.2018) позивачем не надано жодних документів, які б свідчили про перебіг позовної давності або рух активів, коштів тощо.

Позивач не заперечує обставин спливу строку позовної давності по зобов`язанням із вказаними контрагентами, проте і в позовній заяві, і в апеляційній скарзі зазначає, що кредитор має право вимагати виконання обов`язку в натурі впродовж того часу, коли існує відповідне зобов`язання, а не лише впродовж строку, встановленого сторонами для його виконання у договорі.

З урахуванням визначення поняття безнадійної заборгованості, яка надана у п."а" пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 ПК України, як заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, судом першої інстанції вірно зроблений висновок, що позивач мав включити суму кредиторської заборгованості по контрагентам ТОВ "Лоджистік", ТОВ "ОСА Логістик ТПК", ПП "Строймонтажналадка", ПП "Універсал-Центр" до складу доходів у 2015-2016 роках. На підставі викладеного нарахування контролюючим органом податку на прибуток в зв`язку із виявленням даного порушення є обгрунтованим.

Доводи ТОВ "Агронафтоком" в апеляційній скарзі, що кредитор має право вимагати виконання обов`язку в натурі впродовж того часу, коли існує відповідне зобов`язання, а не лише впродовж строку, встановленого сторонами для його виконання у договорі, не спростовують висновків суду, оскільки позивачем помилково ототожнений строк виконання зобов`язання, зазначений у договорі, із строком позовної давності.

Судова колегія погоджується з ТОВ "Агронафтаком", що закінчення строку позовної давності не є підставою для припинення зобов`язань, разом з тим вважає, що сплив позовної давності, відповідно до ст.267 ЦК України, є підставою для відмови у судовому захисті цивільного права.

На визначення зобов`язань з податку на додану вартість у ППР № 2, крім зменшення податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "Фірма "Фідея", вплинули висновки про невірне відображення в регістрах бухгалтерського обліку відомостей по розрахункам з ТОВ "Капітал Імідж Груп", всього на суму ПДВ - 270 509 грн (стор.35-37 акту перевірки).

Так, грошові кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок ТОВ "Агронафтаком" від ТОВ "Капітал Імідж Груп" , як контрагента-покупця ПММ, за грудень 2015 року на загальну суму 377 800 грн, повинні були відображатися по журналу-ордеру "Розрахунки з вітчизняними покупцями" рах.361. Проте, ТОВ "Агронафтаком" отримані від ТОВ "Капітал Імідж Груп" частково, у розмірі 1 545 800 грн (ПДВ - 257 633 грн) відніс на рах.631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками". Крім того, відповідно до банківських виписок щодо списання грошових коштів з розрахункового рахунку ТОВ "Агронафтаком" на адресу ТОВ «Капітал Імідж Груп», підприємством також було невірно рознесено суму грошових коштів по регістрах бухгалтерського обліку.

За рахунок невірного відображення показників по регістрах бухгалтерського обліку ТОВ "Агронафтаком" протягом перевіряємого періоду з 01.01.2015 по 30.06.2018 не в повному обсязі нараховувало податкові зобов`язання з ПДВ по взаєморозрахунках з ТОВ "Капітал Імідж груп", оскільки підприємством штучно формувалась дебіторська заборгованість по рах.361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" та штучно формувалась заборгованість по рах.631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками".

Заперечуючи проти вказаних доводів контролюючого органу, ТОВ "Агронафтаком" зазначає, що грошові кошти від ТОВ "Капітал імідж груп" вірно зараховані ним на рах.631, як такі, що надійшли за договором № 3 від 01.01.2015 про надання підприємству поворотної фінансової допомоги.

Судом першої інстанції вірна надана оцінка доводам позивача, як таким, що не відповідають дійсності, оскільки відповідно до первинної документації, а саме банківських виписок, вбачається, що кошти від ТОВ "Капітал імідж груп" надходили не як поворотна фінансова допомога, а як оплата за отримані ПММ.

Крім того, правовідносини позивача з ТОВ "Капітал імідж груп" у 2015 році вплинули на інше порушення податкового законодавства, яке встановлено в ході перевірки, а саме в порушення п.187.1 ст.187, п.200.1 ст.200, п.201.10 ст.201 недекларування в базі ЄРПН суми ПДВ з вартості отриманої передоплати від контрагента-покупця ТОВ "Капітал імідж груп" на загальну суму ПДВ 145 691 грн, починаючи з 01.10.2015.

Враховуючи, що позивачем не підтверджено жодним іншим доказом про існування з ТОВ "Капітал імідж груп" взаємовідносин з приводу надання останнім поворотної фінансової допомоги, крім договору № 3 від 01.01.2015 року, який сам по собі підтверджує лише намір сторін, судова колегія з огляду на наявність первинної документації: видаткових накладних та банківських виписок, які підтверджують факт надходження позивачу грошових коштів від ТОВ "Капітал імідж груп" як оплату за поставлене дизельне паливо (додаток № 11 до акту перевірки, т.1 а.с.251-258), вважає вірними доводи суду про правомірність нарахування контролюючим органом за ППР 2 штрафних санкцій на суму 227 797 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Перевіркою встановлено заниження податкових зобов`язань з ПДВ по взаємовідносинам позивача з ФГ "Ластівка" на суму 12 403 грн та штрафних санкцій 3 101 грн, яке сталося внаслідок безпідставного коригування позивачем в декларації з ПДВ за травень 2018 року від 20.06.2018 № суми податкових зобов`язань шляхом їх зменшення на 12 403 грн. Заперечуючи проти податкового повідомлення-рішення № 2 про визначення грошового зобов`язання з ПДВ в цілому, ТОВ "Агронафтаком" ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не зазначив про неправомірність рішення контролюючого органу в цій частині. На підставі викладеного судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції про обґрунтоване нарахування відповідачем податкових зобов`язань з ПДВ по вказаному контрагенту.

Стосовно нарахування штрафних санкцій на суму 47 220,28 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних по податковому повідомленню-рішенню № 2, судова колегія також вважає вірними доводи суду про законність та обґрунтованість рішення контролюючого органу.

Так, в ході перевірки встановлена реєстрація податкових накладних з порушенням граничного терміну реєстрації:

- №6 від 05.10.2015 покупець ВКПП "ВПК" на суму ПДВ 1 900 грн, дата реєстрації 26.10.2015,

- №5 від 09.10.2015 покупець ТОВ "Капітал Імідж Груп" на суму ПДВ 7 036,78 грн, дата реєстрації 26.10.2015,

- №52 від 27.04.2018 покупець ФГ "Ластівка" на суму ПДВ 12 403,33 грн, дата реєстрації 01.06.2018,

- №57 від 26.06.2018 покупець ТОВ Сільськогосподарська фірма "Дніпро" на суму ПДВ 50 412 грн, дата реєстрації 16.07.2018,

- №60 від 27.06.2018 покупець ТОВ "САЛОХА" на суму ПДВ 20 676, дата реєстрації 16.07.2018,

- №58 від 26.06.2018 покупець ТОВ "Родіна - Агро" на суму ПДВ 102 810,6 грн, дата реєстрації 16.07.2018,

- №№67, 65, 66, 62, 64, 63, 68, 69 від 26-27.06.2018 покупець ТОВ "ДІОНІСІЙ VN" на загальну суму ПДВ 164 304,2 грн, дата реєстрації 16.07.2018,

- №70 від 23.06.2018 покупець ПСП "Козирське" на суму ПДВ 102 569,65 грн, дата реєстрації 16.07.2018,

- №71 від 27.06.2018 покупець СФГ "КОЛОС" на суму ПДВ 5 000 грн, дата реєстрації 16.07.2018,

- №73 від 19.06.2018 покупець ТОВ "Очаківський райагрохім" на суму ПДВ 1 623,41 грн, дата реєстрації 16.07.2018.

Обов`язок платника податків скласти та зареєструвати податкову накладну в ЄРПН визначений ст.201 ПК України, про що докладно зазначено судом першої інстанції.

Доводи позивача, що у 2015 році редакція ст.120-1 ПК України передбачала, що механізм накладення штрафу мав бути визначений відповідним Порядком, якій так і не був прийнятий, а з 01.01.2016 посилання та цей Порядок взагалі виключений, а тому відсутні підстави для накладення штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, судова колегія вважає таким, що не ґрунтуються на нормах законодавства.

Процедуру реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних визначають положення пункту 201.10 Податкового кодексу України та Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 № 1246.

Дотримання строків реєстрації податкових накладних продавцем є визначальним. Недотримання цих вимог не тільки є порушенням податкової дисципліни продавця товару/послуг. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У даній справі факт несвоєчасної реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН позивачем не спростовується. Спірним питанням є можливість застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій у 2018 році за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, виписаних у жовтні 2015 року.

З 01 січня 2015 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII Податковий кодексу України доповнено статтею 120-1, яка встановлює відповідальність за порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі пункту 35 підрозділу 2 розділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» від 16 липня 2015 року № 643-VIII) визначено, що норми пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу не застосовуються при порушенні термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених до 01 жовтня 2015 року.

Відповідно до пункту 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла з 29 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року) порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі - Порядок).

Відтак, у зв`язку із відсутністю затвердженого Порядку застосування штрафних санкцій за порушення вимог пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу було неможливим лише у період з 01 жовтня 2015 року до 31 грудня 2015 року.

Разом з цим, Законом України від 24 грудня 2015 року № 909-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році (набрав чинності з 01 січня 2016 року) внесені зміни до статті 120-1 Податкового кодексу України, якими виключено пункт 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України.

16 лютого 2016 року набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204, яким затверджений Порядок направлення контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків та передбачено необхідну для застосування штрафу форму податкового повідомлення-рішення - форма «Н» - додаток 13 до вказаного Порядку.

Відтак, з 01 січня 2016 року податковому органу надано право застосовувати штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України без наявності спеціально затвердженого Порядку, а з 16 лютого 2016 року у податкового органу з`явилася реальна можливість виконання обов`язків, спрямованих на притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності, встановленої пунктом 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що штрафні санкції, накладені у 2018 році, за порушення реєстрації податкових накладних, які виписані у жовтні 2015 року, є правомірними та обґрунтованими.

Несвоєчасну реєстрацію ПН по контрагенту ФГ "Ластівка" позивач жодним чином не обґрунтовує, що дає підстав вважати належним застосування штрафної санкції за вказане порушення.

Щодо порушення граничного терміну реєстрації у ЄРПН по контрагентам-покумцям: ТОВ "Сільськогосподарська фірма "Дніпро", ТОВ "Салоха", ТОВ "Родіна-Агро", ТОВ "Діонісій VN", СФГ "Колос", ПСП "Козирське", ТОВ "Очіківський райагрохим", позивач зазначає, що воно було допущено не з його вини, а у зв`язку з тим, що з 05.06.2018 року по 13.07.2018 року діяв неправомірно накладений арешт ліміту ПДВ ТОВ "ФІРМА "ФІДЕЯ", який було скасовано 13.07.2108 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі №757/32692/18к.

Судова колегія враховує, що зазначений арешт суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) ТОВ "Фірма "Фідея" був накладений на підставі ухвали Печерського районного суду м.Києва від 05.06.2018 у справі №757/32692/18к.

Позивач не заперечує, що про вказані обставини йому було відомо на час виписки податкових накладних на адресу покупців ПММ: ТОВ "Сільськогосподарська фірма "Дніпро", ТОВ "Салоха", ТОВ "Родіна-Агро", ТОВ "Діонісій VN", СФГ "Колос", ПСП "Козирське", ТОВ "Очіківський райагрохим", а саме у період з 19.06. по 27.06.2018, оскільки внаслідок таких обставин ТОВ "Агронафтаком" не міг віднести суми ПДВ по операціям з ТОВ "Фірма "Фідея" до податкового кредиту.

З наведеного вбачається, що виписуючи податкові накладні у період, коли діяв арешт ліміту ПДВ ТОВ "Фірма "Фідея", позивач свідомо йшов на порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, які виписувались в межах вказаного ліміту ПДВ.

Зазначене дає підстав для висновку про обґрунтоване нарахування штрафних санкцій ТОВ "Агронафтаком" за порушення граничних строків реєстрації ПН.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Головного управління ДФС у Миколаївській області та товариства з обмеженою відповідальністю "Агронафтаком" - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: І.О.Турецька

Суддя: К.В.Кравченко