Справа № 300/913/19
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" листопада 2019 р. справа № 300/913/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панікара І.В.,
за участю секретаря судового засідання: Подольської Т.М.,
представника позивача: Томина С.В.,
представника відповідача: Хімченка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання дій незаконними та скасування постанови №ІФ645/1675/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 11.04.2019 року, -
ВСТАНОВИВ:
24.04.2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області (надалі відповідач) про визнання дій незаконними та скасування постанови №ІФ645/1675/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 11.04.2019 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, всупереч положень Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, вчинено ряд протиправних дій в ході проведення інспекційного відвідування позивача, зокрема: не ознайомлено суб`єкта господарювання з підставою проведення інспекційного заходу та отримано пояснення у найманих працівників без вручення примірника направлення на перевірку. Водночас зазначив, що оскаржувана постанова №ІФ645/1675/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 11.04.2019 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 є протиправною, оскільки вона не ґрунтується на реальному факті вчиненого правопорушення. З урахуванням викладеного, позивач просить суд:
- визнати незаконними дії Управління Держпраці в Івано-Франківській області щодо проведення дій, в тому числі отримання пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 15.03.2019 року.
- визнати незаконною та скасувати постанову Управління держпраці в Івано-Франківській області від 11.04.2019 року за № ІФ645/1675/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Головуючий по справі суддя Панікар І.В. з 28.05.2019 року по 31.05.2019 року перебував на листку непрацездатності, з 03.06.2019 року по 17.06.2019 року у відпустці, з 18.06.2019 по 21.06.2019 року у службовому відрядженні, з 05.08.2019 року по 04.10.2019 року у відпустці та з 07.10.2019 по 11.10.2019 року у службовому відрядженні, у зв`язку з чим, 60-денний строк розгляду справи продовжено. Окрім того, судові засідання неодноразово відкладались за вмотивованими клопотаннями сторін.
26.06.2019 року суд виніс ухвалу про забезпечення позову в даній адміністративній справі.
Представник відповідача скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому щодо задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві, який надійшов на адресу суду 31.05.2019 року (а.с. 42-51). Так, в обґрунтування своєї правової позиції представник Управління Держпраці в Івано-Франківській області зазначив, що позивач допустив порушення вимог трудового законодавства, зокрема, ним прийнято на роботу працівників без належного оформлення трудових відносин, що, в свою чергу, є підставами для притягнення фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 250 380 гривень. Зазначив, що Управління Держпраці в Івано-Франківській області під час прийняття оскаржуваної постанови діяло в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства. Зокрема, представник вказав на те, що інспектори праці за наявності посвідчення мають право без попереднього повідомлення під час проведення інспекційних відвідувань ставити питання працівникам, що стосуються законодавства про працю, отримувати пояснення. З огляду на викладене, у задоволенні позову просив відмовити.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Додатково пояснив, що 29.07.2019 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області винесено постанову про закриття провадження у справі відносно фізичної особи підприємця ОСОБА_1 згідно частини 3 статті 41 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, зазначивши про те, що фактині обставини по вказаній справі є аналогічними до триваючого спору, внаслідок чого просив їх врахувати при винесенні рішення.
Представник відповідача в ході розгляду справи щодо можливості задоволення позову заперечив з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін встановив наступне.
На підставі наказу Управління Держпраці в Івано-Франківській області за № 412-Д від 15.03.2019 року про проведення інспекційних відвідувань, виданого згідно підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. № 295, розпорядження КМУ від 05.09.2018 року № 649-р, та направлення від 15.03.2019 року, відповідачем з 15.03.2019 по 19.03.2019 проведено інспекційне відвідування фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за місцем здійснення підприємницької діяльності - складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.53-54).
За результатами інспекційного відвідування складено акт № ІФ645/1675/АВ від 19.03.2019 року, яким встановлено порушення позивачем вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України та Постанови КМУ №413, а саме: під час інспекційного відвідування виявлено, що працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконували роботу без укладення трудового договору, відповідно не підлягали загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а також встановлено не повідомлення органу Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу до початку роботи за укладеним трудовим договором.
Відповідно до наявної у матеріалах справи копії акту перевірки № ІФ645/1675/АВ від 19.03.2019 року, вказаний акт підписано фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , надано зауваження та заперечення на шести аркушах (а.с. 68-73).
Крім того, 01.04.2019 року інспектором управління Держпраці в Івано-Франківській області складено припис про усунення виявлених порушень, яким зобов`язано фізичну особу підприємця ОСОБА_1 усунути встановлені інспекційним відвідуванням порушення законодавства про працю та про виконання цього припису, у визначений в ньому строк - до 11.04.2019 року та надати письмове повідомлення із долученням копій первинних документів за підписом уповноваженої особи об`єкта відвідування (а.с. 78-79).
19.03.2019 року головним державним інспектором управління Держпраці складено протокол про адміністративне правопорушення № 645/1675/АВ/П/ПТ за частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ФОП ОСОБА_1 , в якому позивач надав свої пояснення. Зазначив, що ОСОБА_3 прийнятий на роботу 18.03.2019 року на підставі трудового договору укладеного 15.03.2019 року, ОСОБА_2 працевлаштований по цивільно-правовому договору укладеному 01.03.2019 року на обмежений час або/чи виконати послуги загальним обсягом 80 тон загальною вартістю 6000 гривень (а.с. 80-81).
26.03.2019 року листом за № 04-13/15-10/2242 направлено справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на розгляд до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області (а.с. 82).
Водночас, начальником управління Держпраці в Івано-Франківській області 27.03.2019 року прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ІФ 645/1675/АВ/ПТ/ТД за порушення вимог законодавства про працю, відповідальність за які передбачено статтею 265 КЗпП України (а.с. 83).
За результатами розгляду справи про накладення штрафу, відповідно до пункту 8 Порядку № 509, на підставі акта інспекційного відвідування № ІФ645/1675/АВ від 19.03.2019 року та доданих до нього матеріалів, за порушення законодавства про працю, а саме: частини 3 статті 24 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413, статті 253 КЗпП України, відповідальність за які передбачена абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, заступником начальника Управління Держпраці винесено постанову від 11.04.2019 року №ІФ 645/1675/АВ/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 в розмірі 250 380 грн (а.с. 9-10).
Суд звертає увагу на те, що позивач оскаржує наявність підстав, законності призначення та проведення даної перевірки, та не погоджується з притягненням його до відповідальності.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного їх правового врегулювання.
Згідно статті 16 Конвенції Міжнародної організації № 81 1947 року, ратифікованої Законом № 1985-ІV (1985-15) від 08.09.2004 року, інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.
Відповідно до наказу Держпраці № 69 від 01.06.2016 року "Про виконання рішення колегії Держпраці від 27.05.2016 року", головні державні інспектори Управління Держпраці в Івано-Франківській області у ході проведення кожної перевірки, незалежно від її характеру (планова чи позапланова) зобов`язані здійснювати нагляд та контроль за дотриманням суб`єктами господарювання законодавства про працю, зокрема, щодо належного оформлення трудових відносин та виплати заробітної плати найманим працівникам.
Частинами 4, 5 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Зазначені у частині 4 цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частини 1, 4, 6-8, абзацу 2 частини 10, частин 13-14 статті 4, частин 1-4 статті 5, частини 3 статті 6, частин 1-4 та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Згідно частини 1 статті 3 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.
Статтею 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю), зокрема згідно частини 10 коментованої статті посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.
Відповідно до частини 11 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.
Частиною 1 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
Згідно частини 2 коментованої статті Закону на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються, зокрема, предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).
Здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань регламентувався чинним на час проведення інспекційного відвідування Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 295 (чинного на час проведення інспекційного відвідування) державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).
Згідно пункту 11 Порядку № 295 Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування, у тому числі з питань виявлення неоформлених трудових відносин, засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та матеріали, необхідні для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.
Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509) визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами 2-7 статті 53 Закону України Про зайнятість населення.
Частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
За змістом частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною 2 цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині 2 цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Водночас, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також КУпАП. Відповідно до частини 3 статті 41 КУпАП фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, частиною 1 статті 265 КЗпП України і частиною 3 статті 41 КУпАП передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Штраф за частиною 2 статті 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за частиною 3 статті 41 КУпАП є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.
При цьому суд зазначає, що як встановлено в ході розгляду справи, 29.07.2019 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 345/2341/19 про закриття провадження у справі відносно фізичної особи підприємця ОСОБА_1 згідно частини 3 статті 41 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На час розгляду зазначеної справи №300/913/19, рішення у справі № 345/2341/19 набрало законної сили 08.08.2019 року.
Згідно частини 4 статі 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, в ході розгляду справи № 345/2341/19 про адміністративне правопорушення, суд проаналізувавши склад правопорушення за ч. 3 ст.41 КУпАП, що настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), вказав на відсутність належного опису діяння (дії чи бездіяльності) особи, яке їй ставиться у вину в контексті диспозиції у протоколі.
У відповідності до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
При цьому, суд зазначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення за № 645/1675/АВ/П/ПТ від 19.03.2019 року зазначено лише факт перебування на території складських приміщень по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і факт того, що певні особи були допущені до роботи, тоді як час і місце вчинення правопорушення є обов`язковими складовими протоколу відповідно до вимог ст.256 КУпАП.
Окрім того, як встановлено в судовому засіданні: між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 було укладено договір надання послуг з навантаження та вивантаження товару. За договором між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 останній взяв на себе зобов`язання виконати послуги з навантаження та вивантаження вантажу. Відповідно до пункту 1.1 цього договору Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги. Відповідно до Додатку 1 до договору сторони дійшли домовленості щодо обсягу замовлених послуг та їх вартості. Зокрема, Виконавець зобов`язався виконати послуги загальним обсягом 80 тон загальною вартістю 6000 грн. відповідно до наступного розрахунку: 75 грн. за 1 тонну бакалійних товарів.
Тобто даний договір був укладений на виконання виконавцем певних видів робіт, відповідає вимогам законодавства України, не скасований судом та не створює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.41 КпАП України, зазначив суд у справі про адміністративне правопорушення.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується змістом рішення у справі про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_3 був прийнятий на роботу на посаду вантажника з 18.03.2019 року з випробувальним терміном 1 місяць, що підтверджується копією наказу за № 45-к від 15.03.2019 року. Згідно даного наказу ОСОБА_3 допускається до роботи з 18.03.2019 року (а.с.38).
В судовому засіданні позивач у справі про адміністративне правопорушення пояснив, що ОСОБА_3 раніше до роботи не допускався, 15.03.2019 року ним було видано наказ про прийняття на роботу ОСОБА_3 на посаду вантажника з 18.03.2019 року, та допуск його до роботи з 18.03.2019 року. Також було укладено трудовий договір 15.03.2019 року та повідомлено ДФС про прийняття на роботу та допуск його до роботи з 18.03.2019 року.
Як вбачається з пояснення ОСОБА_3 , в графі найменування роботодавця ним зазначено: Володя по батькові не знаю, в графі інше зазначено: підпорядковуюсь ОСОБА_4 Іллюку. Жодних пояснень того, що саме фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 його було допущено до роботи з 13.03.2019 року, на момент проведення перевірки в поясненнях не зазначено. На підтвердження зворотнього відповідачем в судовому засіданні доказів не надано.
За вказаних обставин, суд закрив провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.41 КУпАП.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням викладеного, відповідачем не доведено порушення позивачем вимог трудового законодавства в частині не укладення трудового договору з працівниками, що на переконання суду є достатньою передумовою для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконною та скасуванні постанови Управління Держпраці в Івано-Франківській області за № ІФ645/1675/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 11.04.2019 року.
В той же час, необґрунтованими є твердження позивача щодо протиправності дій відповідача, в частині не ознайомлення позивача з підставою проведення інспекційного заходу та отримання пояснення у його найманих працівників без вручення примірника направлення на перевірку, з огляду на положення пункту 11 Порядку № 295, згідно якого, інспектори праці за наявності посвідчення мають право без попереднього повідомлення під час проведення інспекційних відвідувань ставити питання працівникам, що стосуються законодавства про працю та отримувати від них пояснення. У той же час, як однією із підстав для проведення перевірки згідно пп. 3 п.5 зазначеного Порядку, є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.
Підсумувавши викладене, суд зазначає, що законодавець не лімітує контролюючий орган у обсязі законних джерел для отримання інформації необхідної керівнику такого органу для прийняття рішення щодо проведення інспекційного заходу, водночас рішення керівника є підставою для такої перевірки.
Таким чином, не є обов`язком контролюючого органу довести джерело інформації як підставу перевірки, а саме довести до суб`єкєта у якого здійснюється інспекційний захід про наявність підстави для проведення такого заходу.
В аспекті зазначеної справи, такою підставою є наказ начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області за № 412-Д від 15.03.2019 року «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 » та видане на його основі направлення від 15.03.2019 року, що були доведені до підприємця 18.03.2019 року, про що свідчить його особистий підпис на примірнику такого направлення об 9.35 год.
За наведених обставин, за наявності у посадові осіб законних підстав для проведення інспекційного заходу та повноважень на відібрання в ході проведення такого заходу письмових пояснень, у суду відсутні передумови вважати такі дії, що вчинені в ході проведення інспекційного відвідування позивача, зокрема: не ознайомлення суб`єкта господарювання з підставою проведення інспекційного заходу та отримання пояснення у найманих працівників без вручення примірника направлення на перевірку-протиправними, а відповідно, відсутні і підстави для задоволення позову у цій частині.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1351,40 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 - задоволити частково.
Визнати незаконною та скасувати постанову Управління держпраці в Івано-Франківській області від 11.04.2019 року за № ІФ645/1675/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління держпраці в Івано-Франківській області на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1351 (одна тисяча триста п`ятдесят одна) гривня 40 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності № );

Управління держпраці в Івано-Франківській області (вул. Незалежності 67, м. Івано-Франківськ, 76018, ).

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 26 листопада 2019 р.