Справа № 160/8776/18
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8776/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2019 року у справі № 160/8776/18 (суддя І інстанції - Захарчук-Борисенко Н.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- зобов`язати відповідача виконати вимоги Закону України «Про Державний бюджет України» та статті 46 Конституції України і відшкодувати заборгованість - різницю між розміром виплаченої пенсії і мінімальним прожитковим мінімумом в сумі 29578,03 грн, а також моральні збитки в розмірі 1 мільйон гривень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2019 року у позові відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування обставин справи, вказує, що, розмір його пенсії складає 50% від прожиткового мінімуму, що є порушенням статті 46 Конституції України.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції-без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач народився 25 лютого 1963 року, з 2014 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зв`язку з призначенням йому пенсії за віком відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач має двох дітей - 22.11.2005 та 12.09.2007 років народження.

02.11.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою з вимогою повернути недоплачені до прожиткового мінімуму гарантовані ст. 46 Конституції України та Законом України «Про бюджет України» кошти в розмірі 28852,03 грн. відповідно до довідок від 02.11.2018 року №14933/11, № 14934/12, № 14935/13 за період з вересня 2014 року по жовтень 2018 року.

Листом від 08.11.2018 року№ Б17343-18 позивачу була надана відповідь, в якій зазначено, що розмір пенсії позивача складав з 01.10 по 31.102016 - 1130 гривень, з 01.12.2016 по 30.04.2017 - 1247 гривень, з 01.05 по 30.09.2017 - 1312 гривень, з 01.10.2017 по 31.05.2018 - 1452 гривні. Проте з пенсії відраховуються аліменти відповідно до постанови Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 05.08.2014 в розмірі 1/3 частини пенсії, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2014 та утримуються в розмірі 50% пенсії до повного погашення заборгованості. Розмір відрахування пенсії обчислюється з суми, що нараховується пенсіонерові до виплати. (а.с. 11)

Вважаючи виплату йому пенсії у розмірі, який нижче прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивачу розрахована відповідно до приписів чинного законодавства, а отримання пенсії у меншому розмірі пов`язано з відрахуванням за рішенням суду аліментів на дітей.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1058-IV мінімальна пенсія - це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

За приписами частини 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону № 1058 за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року №265, установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, крім осіб, зазначених у пунктах 1 і 2-1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 № 2017-III до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

За приписами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 50 Закону України № 1058 відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Як зазначалось вище, позивачу у всі періоди виплати пенсії остання нараховувалась у розмірі, не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних, проте у зв`язку з наявністю судового рішення з цього розміру відраховувались аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей.

Так, зокрема з 1 січня 2019 року пенсія позивача з урахуванням складає 1497 гривень, що відповідає прожитковому мінімуму, встановленому Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», проте з цього розміру відраховувались аліменти 50%, що в грошовому еквіваленті складало 748,5 грн. (а.с. 35)

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем пенсія позивачу обчислюється у правильному розмірі, а виплата у розмірі меншому, ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб пов`язана з відрахуванням аліментів за рішенням суду на утримання двох неповнолітніх дітей.

Доводи апелянта про необхідність отримання ним пенсії у розмірі не менше ніж прожитковий мінімум для непрацездатних навіть після відрахування аліментів є безпідставними, оскільки чинне законодавство таких приписів та правил не містить. Натомість статтею 50 Закону № 1058 передбачено, що відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

Отже, орган Пенсійного фонду повинен спочатку нарахувати позивачу пенсію у відповідному розмірі, а потім утримати з неї відповідні відрахування, як і вчинює відповідач. Колегія суддів з цього приводу також зазначає, що певні особисті зобов`язання пенсіонера не можуть покриватись за рахунок бюджетних коштів без прямої законодавчої норми про це, проте, як зазначалось вище, така норма у чинному законодавстві відсутня.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України апеляційний залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2019 року у справі № 160/8776/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко