Справа № 240/5229/18
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5229/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

03 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року (рішення ухвалене суддею Єфіменко О.В. в м.Житомир, повний текст судового рішення складено 19 серпня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо зменшення розміру пенсії з надбавками за рахунок виплати 50% суми підвищення, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області провести перерахунок пенсії, а саме - здійснити виплату недоплаченої частини суми в розмірі 50% підвищення пенсії з 01.01.2018 та в подальшому виплачувати з урахуванням 100% суми підвищення пенсії визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, із збереженням основного розміру пенсії - 77% грошового забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач отримує пенсію за вислугу років, пенсія була обчислена у розмірі 77% грошового забезпечення. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», з 01.01.2018 відповідачем проведено перерахунок пенсії у зв`язку із зміною грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що направлена уповноваженими особами МОУ до ГУ ПФУ в Житомирській області. Після здійснення такого перерахунку пенсія позивача фактично зменшилась, що є порушенням приписів статей 17, 22 Конституції України. У зв`язку з цим, позивач звернувся до ГУ ПФУ у Житомирській області з проханням провести перерахунок пенсії з 01.01.2018 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії та здійснити виплату недоплаченої частини суми у розмірі 50% підвищення пенсії з 01.01.2018 та провести індексацію, за несвоєчасне нарахування та виплату коштів. ГУ ПФУ в Житомирській області відмовлено позивачу у проведенні будь яких перерахунків через відсутність підстав для цього.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції позивач не погодився. В апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що мав "законні сподівання" отримати пенсію у збільшеному розмірі після її перерахунку і обмеження щодо строків та розмірів виплати сум доплати до пенсії за 2018-2019 роки, передбачені Постановою КМУ №103, не можуть бути застосовані. Вважає, що суд першої інстанції неправильно витлумачив його позовні вимоги, оскільки в позові він зазначив, що виходячи зі змісту постанови КМУ №103 йому фактично зменшено розмір доплат до пенсії за результатами перерахунку у 2018-2019 роках, а не зменшено розмір пенсії як це помилково трактує суд.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що аналіз п.1 та п.2 Постанови КМУ №103 свідчить про те, що зміст права на соціальний захист осіб, яким раніше призначено пенсії відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишився незмінним, оскільки Постанова КМУ №103 не змінила існуючого на день її прийняття набутого права осіб на отримання пенсій. Цим положенням Кабінет Міністрів України у відповідності до вимог ст.63 Закону №2262-ХІІ на підставі статей 6, 19, 116, 117 Конституції України встановив тільки порядок виплати перерахованої пенсії особам, яким раніше призначено пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ та які мають право на перерахунок пенсій з урахуванням положень вказаної постанови, що полягає в поетапній виплаті пенсій військовослужбовцям та іншим особам починаючи з 01.01.2018 - 50 відсотків; з 01.01.2019 до 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018. Вважає, що оскільки станом на момент виникнення спірних правовідносин п.1-2 Постанови №103 були чинними та обов`язковими для виконання Пенсійним фондом України, підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати Позивачу сум перерахованої пенсії в розмірах та у строки, що встановлені чинним актом Кабінету Міністрів України, відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду а таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді начальника штабу - заступника командира артилерійського дивізіону військової частини у званні "підполковник".

24.01.1990 року ОСОБА_1 відповідно до наказу командувача Сухопутних військ (по особовому складу) №044 звільнений у запас з військової служби (а.с. 17) та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №42 від 23.02.1990 позивача виключено із списків особового складу військової частини (а.с. 18).

Починаючи з 01.09.1992 ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ), яка була обчислена у розмірі 77% грошового забезпечення.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» з 01.01.2018 відповідачем проведено перерахунок пенсії пенсії позивача у зв`язку із зміною грошового забезпечення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», на підставі довідки про розмір грошового забезпечення позивача, що уповноваженими особами МОУ до ГУ ПФУ в Житомирській області.

Згідно із п.2 Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50 відсотків; з 01.01.2019 до 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, значеного станом на 01.03.2018.

Позивач вважав, що відсоткові розміри, встановлені Постановою №103, тобто підвищення на 50% - є обмеженням, яке суперечить вимогам чинного законодавства, тому, 06.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області з заявою про проведення перерахунку пенсії з 01.01.2018 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії та просив здійснити виплату недоплаченої йому частини суми у розмірі 50% підвищення пенсії з 01.01.2018 та провести індексацію несвоєчасного нарахування та виплати коштів (а.с. 19).

Відповідач листом №Ш-4410 від 23.10.2018 відмовив позивачу у проведенні будь яких перерахунків через відсутність підстав для цього (а.с. 20).

Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при проведенні перерахунку пенсії позивача відповідно до постанови КМУ №103 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним на той час законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.46 Основного Закону проголошено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).

У преамбулі Закону №2262-XII закріплено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

У відповідності до частини 4 статті 63 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відтак, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців. Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, яка викладена у постанові від 06.07.2016 у справі №2-а/638/70/15.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова КМУ №704), яка набрала чинності 01.03.2018 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок №45).

Пунктами 1, 2, 3 Порядку №45 визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

На підставі зазначеного в пункті 1 Порядку №45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Згідно з пунктом 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Приписами ст.63 Закону №2262-ХІІ визначено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, приписами вказаного Закону, Кабінету Міністрів України було надано повноваження визначати порядок та умови перерахунку пенсії, які призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ.

В свою чергу, пунктами 1, 2 постанови КМУ №103 (чинна з 24.02.2018) постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-XII до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови КМУ №704 (Офіційний вісник України, 2017 р., №77, ст. 2374).

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

На підставі вказаних положень законодавства позивачу відповідачем проведено перерахунок пенсії, при цьому, ОСОБА_1 не оскаржує дії пенсійного органу щодо такого перерахунку і погоджується з визначеним відповідачем розміром пенсійної виплати виходячи зі складових грошового забезпечення, проте вважає, що відсоткові розміри, встановлені Постановою №103, тобто підвищення на 50% - є обмеженням, яке суперечить вимогам чинного законодавства та порушує його права як пенсіонера.

Таким чином, спірним у цій справі є питання виплати позивачу суми підвищеної пенсії після її перерахунку у розмірі 50 відсотків згідно з положеннями пункту 2 постанови КМУ №103.

З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Вищим органом у системі органів виконавчої влади є Кабінет Міністрів України, який забезпечує, зокрема, державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України (частина перша статті 113, пункт 1 статті 116 Основного Закону України).

У свою чергу, за правилами частини першої статті 117 Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначає Закон України від 27.02.2014 №794-VII «Про Кабінет Міністрів України» (далі - Закон №794-VII).

За змістом статей 49, 52 Закону №794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Зупинення дії акта Кабінету Міністрів України Президентом України на підставі пункту 15 частини першої статті 106 Конституції України має наслідком зупинення вчинення будь-якими органами, особами дій, спрямованих на виконання зупиненого акта Кабінету Міністрів України, здійснення повноважень, визначених цим актом.

Винесення Конституційним Судом України ухвали про відмову у відкритті провадження у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України акта Кабінету Міністрів України, ухвали про припинення конституційного провадження у справі або визнання акта Кабінету Міністрів України таким, що відповідає Конституції України, відновлює дію цього акта.

Акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.

Постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначає Закон України від 17.03.2011 №3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» (далі - Закон №3166-VI).

У розумінні частини першої статті 1 Закону №3166-VI систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади. Система центральних органів виконавчої влади є складовою системи органів виконавчої влади, вищим органом якої є Кабінет Міністрів України.

Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України. Положення про міністерства, інші центральні органи виконавчої влади затверджує Кабінет Міністрів України (частини перша, третя статті 3 Закону №3166-VI).

У частинах першій, третій статті 21 Закону №3166-VI вказано, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади.

Типове положення про територіальні органи центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 затверджено Положення про Пенсійний фонд України (далі - Положення №280), відповідно до пунктів 1, 2 якого Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Пунктом 7 Положення №280 передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №40/26485, затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення №28-2), пунктом 2 якого встановлено, що головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Системний аналіз наведених вище приписів законодавства дає підстави для висновку, що відповідач, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому ГУ ПФ не наділене правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно - правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена, в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

Колегія суддів звертає увагу на вимоги частини другої статті 265 КАС України, яка визначає, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови КМУ №103.

Отже, ураховуючи наведені вище положення процесуального закону, починаючи саме з цієї дати (05.03.19р) вказаний нормативно - правовий акт Кабінету Міністрів України, у відповідній частині втратив чинність і не підлягав застосуванню.

У даному ж випадку, як станом на час виникнення спірних правовідносин пункти 1, 2 постанови №103 були чинними, а відтак підлягали застосуванню відповідачем, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій відповідача і, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів і міркувань, які б давали підстави для спростовування висновків суду першої інстанції.

Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16.10.2019 року справі №2040/6740/18.

Щодо позовної вимоги стосовно зобов`язання відповідача провести індексацію донарахованих виплат пенсії з 01.01.2018, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що за відсутності підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання неправомірними дій відповідача та зобов`язання провести перерахунок з 01.01.2018 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії визначеного станом на 01.03.2018 така похідна вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Також правильними є висновки суду першої інстанції щодо того, що позовна вимога про зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області здійснювати у подальшому виплату пенсії у повному обсязі (у тому числі з виплатою 100% суми підвищення) не підлягає задоволенню, оскільки захисту підлягає лише порушене право, а тому суд не може вирішувати спір на майбутнє щодо правовідносин, які ще не настали.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 грудня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.