Справа № 521/14294/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 521/14294/19

Головуючий в 1 інстанції: Мурзенко М.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 23 жовтня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О, Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Колос Костянтина Олеговича, за участі третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними, скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Колос КостянтинаОлеговича (відповідач) про визнання дій щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 556457 від 16/08/2019 р. протиправними та скасування зазначеної постанови.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 16.08.2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 255 грн. за те, що він, керуючи автомобілем Хюндай «Азера» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив встановлене обмеження швидкості руху 40 км/год., рухаючись зі швидкістю 69 км/год. Позивач вважає постанову незаконною, посилаючись на те, що 16.08.2019 року приблизно о 15:00 годині він рухався на своєму автомобілі Хюндай «Азера» д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Одеса-Рені, разом з позивачем у тому ж напрямку рухались інші автомобілі приблизно з однаковою швидкістю, позивач бачив знак обмеження швидкості 40 км/год та поліцейський автомобіль, рухався із встановленою швидкістю, вважає показання приладу TruCAM, за допомогою якого було виміряно швидкість руху, неналежним доказом, також зазначає про неправомірність розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці зупинки.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У своїх доводах апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позивних вимог є помилковим, так як відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ним спірного порушення Правил дорожнього руху. Крім того, позивач вказав, що патрульним поліції порушено вимоги щодо процедури розгляду справи.

Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваною постановою ДП 18 № 556457 від 16/08/2019 р. позивача було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, що виразилось в перевищенні ним 16.08.2019 року о 15год. 05хв. під час керування т/з Хюндай «Азера`д.н.з. НОМЕР_1 встановленого знаком 3.29 обмеження швидкості руху 40 км/год на ділянці дороги Одеса-Рені 6 км. Вимірювання швидкості руху проводилось приладом TruCAMLTI20/20№ ТС000524, на позивача накладено штраф в розмірі 255 грн. (а.с. 37).

Прилад TruCAM LTI 20/20 № ТС000524 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012, позитивний експертний висновок Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних (№ 04/02/03-3008 від 27.09.2018 р.), свідоцтво про повірку, чинне на момент фіксації правопорушення, що підтверджується копіями відповідних документів (а.с. 40-43).

Не погоджуючись з отриманою постановою про накладення адміністративного стягнення позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано достатньо доказів на підтвердження факту вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, а дії інспектора поліції при винесенні оскаржуваної постанови є правомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про неправомірність використання вказаного приладу для вимірювання швидкості руху з огляду на виключення його з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, оскільки таке виключення не спричиняє заборони використання відповідних пристроїв, введених в експлуатацію до такого виключення за умови їх належної повірки. До того ж матеріалами справи підтверджується, що лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM № ТС000524 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012, позитивний експертний висновок Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних (№ 04/02/03-3008 від 27.09.2018 р.), свідоцтво про повірку, чинне на момент фіксації правопорушення, що підтверджується копіями відповідних документів (а.с. 40-43).

З матеріалів справи, а саме з роздруківки файлу _С8000_0816_150549.jmf. з приладу TruCAM LTI 20/20 серійний номер № НОМЕР_2 , наданої представником відповідача (а.с. 38) вбачається, що дійсно автомобіль д/н НОМЕР_1 рухався о 15 год. 05 хв. 16/08/2019 року зі швидкістю 69 км/год.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що фіксація вказаним приладом швидкості руху автомобіля позивача є належним та допустимим доказом по справі про адміністративне правопорушення та погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП зазначеного у оскаржуваній постанові.

Згідно ст. 258 КпАП України, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем надані належні та допустимі докази, які свідчать про обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку що дії інспектора поліції Колос К.О. при винесенні оскаржуваної постанови є правомірними, підстави для скасування постанови серії ДП 18 №556457 від 16 серпня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.