Справа № 760/18922/13-а
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 31 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
03 липня 2019 ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року, ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року по справі № 760/18922/13-а, у порядку статті 383 КАС України, у якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинені на виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року, ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року по справі № 760/18922/13-а, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії в розмірі 17 931,52 грн. невідкладно та одним платежем;

- на виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року, ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року по справі № 760/18922/13-а, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії в розмірі 17 931,52 грн. невідкладно та одним платежем.

В обґрунтування заяви вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 19 червня 2019 року № 132175/02 повідомило ОСОБА_1 , що здійснено перерахунок пенсії та нараховано за судовими рішеннями заборгованість з виплати пенсії в розмірі 17 931,52 грн., проте виплата такої заборгованості буде здійснена у порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22.08.2018 року № 649. Зазначив, що виплату боргу щодо перерахованої пенсії за судовими рішеннями не отримав. Також, заявник вважає, що постанова Кабінету міністрів України від 22.08.2018 року № 649 та затверджений нею Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду є протиправними, такими, що не відповідають положенням ст.ст. 3, 8, 16, 46, 55, 56, 124, 129 та 129-1 Конституції України, а також безпосередньо порушують право позивача на отримання пенсійних виплат за попередній період, не виплачених з вини Управління Пенсійного фонду України, що було встановлено судовими рішеннями. Враховуючи наведене, вважає, що рішення суду не виконане в частині відмови у виплаті пенсії в розмірі 17 931,52 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального і процесуального права, просив скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким задовольнити вимоги його заяви у повному обсязі.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з відсутності протиправної бездіяльності Відповідача щодо виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року та ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року у справі № 760/18922/13-а.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Бездіяльністю визнається пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві, Київського міського військового комісаріату в якому, просив суд: визнати протиправною відмову в перерахунку пенсії у зв`язку із збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві здійснити перерахунок пенсії позивача, виходячи з нового розміру посадового окладу починаючи з 01.04.2012 року.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2013 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням посадового окладу в розмірі 1590 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу від 12.11.2007 року № 1294 та наказу Міноборони України від 28.07.2008 року №377, починаючи з 28.02.2013 року, з урахуванням проведених нарахувань. У решти позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2014 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишено без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року - без змін.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку ст. 267 КАС України про: визнання протиправними дій відповідача при виконанні постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року у справі № 760/18922/13-а; зобов`язання відповідача здійснити повторний перерахунок пенсії позивача на виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року у справі № 760/18922/13-а в розмірі 89 % від сум його грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу в розмірі 1590 грн., окладу за військове звання в розмірі 135 грн., процентної надбавки за вислугу років в розмірі 690 грн., роботи з таємними виробами, носіями, документами в розмірі 238 грн., надбавки за особливо важливі завдання в розмірі 1207 грн 50 коп., премії в розмірі 172,50 грн. та підвищень і надбавок, діючих протягом періоду, за який проводиться перерахунок, а саме починаючи з 28.02.2013 року.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року в задоволенні заяви позивача було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року - скасовано. Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахування пенсії ОСОБА_1 при виконанні постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року у справі № 760/18922/13-а зі зменшенням розміру відсоткової ставки грошового забезпечення та неврахуванням всіх складових, з яких здійснювалося призначення і нарахування його пенсії до такого перерахування; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , у відповідності до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року у справі № 760/18922/13-а, з урахуванням відсоткової ставки грошового забезпечення та всіх складових, з яких здійснювалося нарахування пенсії ОСОБА_1 до здійснення її перерахунку на виконання вказаного судового рішення. У задоволенні заяви в іншій частині вимог - відмовлено.

06 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, у якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виключення з пенсії ОСОБА_1 підвищення згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 23.04.2012 року № 355, вчиненими у зв`язку з виконанням постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23.09.2013 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 у справі № 760/18922/13-а;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23.09.2013 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 року у справі № 760/18922/13-а в розмірі 89 % від сум його грошового забезпечення з урахуванням: посадового окладу; окладу за військове звання; процентної надбавки за вислугу років 40 %; роботи з таємними виробами, носіями, документами 15 %; надбавки за особливо важливі завдання 50 %; премії; збільшення пенсії на 25 %, обчислене відповідно до ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення; підвищення пенсії інваліду 3 групи відповідно до ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття, передбаченої Законом України Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни; підвищення пенсії за постановою Кабінету Міністрів України № 355 від 2012 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 35 % від пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 28.02.2013 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23.09.2013 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 року по адміністративній справі № 760/18922/13-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виключення з пенсії ОСОБА_1 підвищення згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 23.04.2012 року № 355, вчиненими у зв`язку з виконанням постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23.09.2013 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 у справі № 760/18922/13-а.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23.09.2013 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 року у справі № 760/18922/13-а в розмірі 89 % від сум його грошового забезпечення з урахуванням: посадового окладу; окладу за військове звання; процентної надбавки за вислугу років 40 %; роботи з таємними виробами, носіями, документами 15 %; надбавки за особливо важливі завдання 50 %; премії; збільшення пенсії на 25 %, обчислене відповідно до ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення; підвищення пенсії інваліду 3 групи відповідно до ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття, передбаченої Законом України Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни; підвищення пенсії за постановою Кабінету Міністрів України № 355 від 2012 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 35 % від пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 28.02.2013 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві залишено без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року без змін.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому, органи Пенсійного фонду України фінансують вказані види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету у межах виділених асигнувань.

Таким чином, нарахована позивачу сума різниці пенсії та компенсація має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно п. 4-5 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління № 28-2 від 22.12.2014 року Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду.

Тобто, виплати грошової допомоги здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із п. 20 та п. 29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

22 серпня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду та установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Відповідно до пункту 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 (далі - Порядок № 649), цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету

Згідно із пунктом 3 Порядку № 649, боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктом 4 Порядку № 649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 649, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 10 Порядку № 649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Листом від 19 червня 2019 року № 132175/02 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило Позивача про те, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року у справі № 760/18922/13-а за позовом ОСОБА_1 , що набрало законної сили 14 березня 2019 року, виконано Головним управлінням у квітні 2019 року в межах зобов`язальної частини.

Роз`яснено, що нараховані кошти за рішенням суду в сумі 17 931,52 грн. будуть виплачені в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Також, в листі зазначено, що черговість виконання рішень суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після 01.01.2013 року - дати набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких особі нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішень суду про стягнення коштів, визначається датою їх надходження до органу Пенсійного фонду України, визначеного судом боржником (пункт 4 Порядку № 649).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, Відповідач при виконанні рішення суду, як орган державної влади зобов`язаний діяти лише в межах чинного законодавства та з врахуванням вимог Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649.

Колегія суддів наголошує на тому, що невиконання судового рішення Управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а.

Колегія суддів зазначає, що виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав.

Вини та умислу на навмисне невиконання рішення суду у даній справі з боку керівника відповідача судом не встановлено.

Підстави для невиконання приписів постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 у Відповідача відсутні, оскільки така постанова є чинною, не змінена та не скасована.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність Відповідача щодо виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи - позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність протиправної бездіяльності Відповідача щодо виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року та ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року у справі № 760/18922/13-а.

Оскільки правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого закріплений у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Крім того, колегія суддів вважає помилковими доводи заявника з приводу того, що правовідносини між ним та Відповідачем виникли до прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 649, а тому її положення не можуть бути застосовані відповідачем.

Вказана постанова набула чинності 22 серпня 2018 року, тоді як ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року набрала законної сили 14 березня 2019 року. Отже, положення згаданої постанови застосовуються до спірних відносин.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що виходячи з наведених вище норм, звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року в адміністративній справі № 805/1458/17-а та від 27 червня 2019 року в адміністративній справі № 807/220/18.

Проте, виконавче провадження з виконання рішення суду в даній адміністративній справі не відкривалось.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 03.12.2019 року.