Справа № 461/10591/15-а
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 грудня 2019 року

Київ

справа №461/10591/15-а

касаційне провадження №К/9901/9740/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Єзерова А.А., Саприкіної І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 11.05.2016 (головуючий суддя: Волоско І.Р.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2016 (головуючий суддя: Костів М.В., судді: Улицький В.З., Шавель Р.М.) у справі №461/10591/15-а за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червона Калина - 22» до Львівської міської ради, треті особи: Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування ухвали,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червона Калина - 22» (далі - ОСББ «Червона Калина - 22» або позивач) звернулося до суду з позовом до Львівської міської ради (далі - відповідач), треті особи: Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради, ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ), в якому просило визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради №3890 від 18.09.2014 «Про погодження ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на просп АДРЕСА_1 ».

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм чинного земельного законодавства України, законодавства про місцеве самоврядування та одночасно з цим порушено охоронюваний законом інтерес ОСББ.

Позивач стверджує, що рішення органу місцевого самоврядування прийнято без дотримання принципу рівності осіб перед законом, їх зацікавленості, оскільки не враховані права співвласників багатоквартирного будинку НОМЕР_1 на отримання першочергово у власність земельної ділянки, що призвело до конфлікту в питанні розмежування земельних ділянок та погодження меж між ОСББ «Червона Калина-22» та співвласниками будинку НОМЕР_2.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 11.05.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2016, адміністративний позов задоволено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що врахування приватних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому рівні полягає у забезпеченні фізичним та юридичним особам рівних можливостей набуття у власність або користування, у тому числі на умовах оренди, земельних ділянок і в захисті їхніх прав на землю. Суди констатували, що при прийнятті оскаржуваного рішення рада не врахувала інтереси співвласників багатоквартирного будинку НОМЕР_1, їх права на отримання у власність земельної ділянки. Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться у комунальній власності м. Львова, інформація щодо перебування цієї земельної ділянки у власності чи користуванні інших осіб відсутня.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали касаційну скаргу, у якій просять Верховний Суд скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Скаржники зазначають, що рішенням виконкому Львівської міської ради від 23.06.1959 №683 за житловим будинком на АДРЕСА_1 на праві користування закріплена земельна ділянка площею 0,0657 га. Згідно свідоцтва про право власності від 29.12.2007 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 отримали у власність 49/100 частини житлового будинку, а ОСОБА_4 в порядку спадкування отримала у власність 51/100 частину житлового будинку на АДРЕСА_1 . Таким чином, на переконання скаржників вони є законними землекористувачами спірної земельної ділянки, а тому їм обґрунтовано погоджено місце розташування земельних ділянок та відповідно надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1 у власність. При цьому, скаржники заперечують право позивача на першочергове отримання ним цієї земельної ділянки у власність.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.01.2017 відкрито касаційне провадження у справі.

15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

В порядку статті 31 КАС України, пункту 15 Перехідних положень КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 20.06.2019 визначений новий склад суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26.11.2019 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.

На адресу суду касаційної інстанції від позивача надійшли письмові заперечення на касаційну скаргу, у яких останній з посиланням на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій просить суд залишити оскаржувані судові рішення без змін, а скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_1 без задоволення.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву не скористалися.

Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судами, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14.10.2013 ОСББ «Червона Калина-22» звернулося до Центру надання адміністративних послуг ЛМР за із заявою №2-20748/АП на погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адересою: АДРЕСА_2 у власність ОСББ «Червона Калина-22». До заяви були подано: план земельної ділянки з межами запропонованими для закріплення, погоджений Управлінням архітектури Департаменту містобудування, складений 23.09.2013, а також Акт встановлення та узгодження меж землекористування на місцевості, складений 02.09.2013 та підписаний представниками суміжних земельних ділянок в присутності представника ЛКП «ЖИТЛОВИК-С».

У зв`язку із неотриманням відповіді за результатом його звернення ОСББ «Червона Калина-22» повторно із заявами №2-22239/АП від 04.11.2013, №2-25783/АП 24.12.2013, від 28.04.2014 № 2-6771/АП зверталося до відповідача щодо вирішення його питання.

Лише 16.02.2015 Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин ЛМР у відповідь на лист від 02.02.2015 повідомило ОСББ «Червона Калина - 22» про те, що їх звернення від 28.04.2014 №2-67771/АП щодо відведення земельної ділянки знято з розгляду, без зазначення конкретних причин такого зняття.

Натомість, 18.09.2014 Львівська міська рада на пленарному засіданні 16 - тої сесії 6-го скликання прийняла ухвалу №3890 «Про погодження ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на просп АДРЕСА_1 », згідно з якою погодила місце розташування земельних ділянок та надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0.0183 га і площею 0,0657 га на АДРЕСА_1 , громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Вважаючи зазначене рішення ради протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.

За змістом статті 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

За змістом частин першої - другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади та порядок передачі земельних ділянок у власність встановлені статтями 118, 122 ЗК України.

Згідно з частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За змістом частини шостої шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для (…) будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), (….) подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). (….) органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї норми передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких, визначені в статті 118 ЗК органи, приймають одне з відповідних рішень.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Своє порушене право спірним рішенням позивач обґрунтовує тим, що відповідачем надано третім особам дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, на яку претендує ОСББ. Позивач зазначає, що спірне рішення прийнято з порушенням принципу рівності зацікавлених осіб перед законом, оскільки надано перевагу третім особам, а його звернення залишились нерозглянутими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням виконкому Львівської міської ради №683 від 23.06.1959 за будинковолодінням № АДРЕСА_1) в м. Львові, власником якого на той час був Львівський хімічний завод, закріплено земельну ділянку площею 667,40 кв. м. Цим рішенням Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації було доручено провести реєстрацію земельних ділянок та землекористувачів. Втім, опис інвентаризаційної справи будинку АДРЕСА_1 станом на 1961 рік не містить переліку документів, які б підтверджували право користування Львівським хімічним заводом земельними ділянками, як і немає жодного документа, який би підтверджував реєстрацію за ним в БТІ права землекористування.

В 2006 році будинок № АДРЕСА_1 був знятий з балансу міської ради і на підставі розпорядження Сихівської районної адміністрації №429 від 25.04.2006 переданий у спільну часткову власність громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7

У 2007 році на підставі розпорядження Сихівської районної адміністрації №257 від 27.04.2007 частині будинковолодіння АДРЕСА_1 присвоєно будинковий номер НОМЕР_2. Згідно з наказом Управління комунальної власності Львівської міської ради №1916 Ж від 29.12.2007 оформлено право власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (Інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №72196387 від 03.11.2016; відповідь ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №230 від 24.03.2016).

В 2009 році громадянам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (власникам будинку НОМЕР_3) рішенням ради №3119 від 03.12.2009 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок у власність площею 0,0251 га, 0,0708 га - у спільну сумісну власність та 0,0027 га у межах червоних ліній без права капітального будівництва - в оренду на 5 років, а також згідно цього проекту надано ці земельні ділянки у власність (Інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №72196387 від 03.11.2016).

Інформація про передачу в користування земельної ділянки іншим власникам будинку НОМЕР_4 або НОМЕР_2 в матеріалах справи відсутня та судами попередній інстанцій не встановлена.

Крім того, згідно відомостей, зазначених у довідках з державної статистичної звітності №40/01-14/5666 від 04.11.2013 та №40/01-14/6010 від 20.11.2013 про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями спірна земельна ділянка відноситься до земель м. Львова.

Водночас у листах Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради №2403-3вих.-2106 від 04.12.2013 та від 24.12.2013 №2403-Звих.-2227, зазначено, що в архівному витязі відсутня інформація щодо закріплення спірної земельної земельної ділянки за будинком НОМЕР_2.

Отже, встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності, факт користування вказаною земельною ділянкою позивачем або іншими особами не підтверджено. Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише певним етапом у процесі передачі земельної ділянки у користування, реалізація якого може бути здійснена лише після затвердження розробленої документації із землеустрою, а тому на даному етапі не тягне за собою юридичних наслідків для позивача.

Верховний Суд зазначає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на орган місцевого самоврядування обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проект землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність чи користування.

Відповідно, отримання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою не покладає на зацікавлену особу обов`язок щодо його реалізації.

В даному випадку, як позивач (у разі отримання дозволу на розробку проекту землеустрою), так і треті особи мають рівні права за рішеннями органів місцевого самоврядування розробляти проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбуватиметься із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або право користування бажаною земельною ділянкою.

Тому у відповідача не має підстав вважати приорітетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відтак - і порушеного права позивача.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах висловлена Верховним Суду у постанові від 18.08.2018 в справі №444/1247/16-а.

У той же час, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

У спірному випадку, скасування рішення відповідача №3890 від 18.09.2014 «Про погодження ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на пр АДРЕСА_1 » не впливає на права позивача, оскільки останній у цій справі не оскаржує дії або бездіяльність відповідача щодо вирішення його земельного питання.

Верховний Суд також зауважує, що спір у цій справі стосується земельної ділянки відмінної від тієї, право власності на яку перейшло до третіх осіб при оформленні ними права власності на будівлю, а тому відсутні підстави вважати, що цей спір випливає з прав цивільних.

За правилами частин першої, третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, коли суди повно і правильно встановили обставини справи, проте неправильно тлумачили закон, який підлягав застосуванню, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Наявності обставин для залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі скаржниками не наведено, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 11.05.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2016 у справі №461/10591/15-а скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

А. А. Єзеров

І. В. Саприкіна