Справа № 460/1797/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2019 року м. Рівне №460/1797/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Павлюка Назара Васильовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця Павлюка Назара Васильовича (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови відповідача про стягнення основної винагороди від 9 липня 2019 року ВП № 59507903. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 липня 2019 року вона отримала поштове відправлення, в якому містилася постанова відповідача від 9 липня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59507903 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Рівненським міським судом Рівненської області 9 лютого 2016 року в справі № 569/13255/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості по кредитному договору від 26 липня 2007 року № 192-07, відповідно до договору поруки від 26 липня 2007 року № 192-07/2, в сумі 13477547,69грн та коштів на відшкодування судових витрат в сумі 3654грн. Також, у вказаному поштовому відправленні містилася постанова відповідача про стягнення з боржника основної винагороди від 9 липня 2019 року по ВП № 59507903. Позивач не погоджується зі спірною постановою про стягнення основної винагороди та вважає її протиправною, позаяк, вона прийнята в межах виконавчого провадження, яке було відкрите приватним виконавцем з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, позивач звернув увагу на те, що станом на день подання даного позову до суду, постанова відповідача від 9 липня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59507903 оскаржена ним в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, до Рівненського міського суду Рівненської області як суду, що видав відповідний виконавчий документ. З наведених вище обставин, позивач просить задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

1 серпня 2019 року позовна заява надійшла до суду.

6 серпня 2019 року ухвалою суду позовна заява залишалася без руху.

20 серпня 2019 року позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позову.

23 серпня 2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Того ж дня, ухвалою суду в справі зупинене провадження до набрання законної сили судовим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області в цивільній справі № 569/14542/19 за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Павлюка Назара Васильовича від 9 липня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59507903.

29 листопада 2019 року ухвалою суду провадження в справі поновлено.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

9 липня 2019 року відповідачем прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 59507903 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Рівненським міським судом Рівненської області 9 лютого 2016 року в справі № 569/13255/14-ц, про стягнення з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості по кредитному договору від 26 липня 2007 року № 192-07, відповідно до договору поруки від 26 липня 2007 року № 192-07/2, в сумі 13477547,69грн та коштів на відшкодування судових витрат в сумі 3654грн.

Також, 9 липня 2019 року відповідачем прийнята постанова у ВП № 59507903 про стягнення з боржника основної винагороди, якою з ОСОБА_1 стягнуто основну винагороду приватного виконавця за виконання виконавчого листа Рівненського міського суду від 9 лютого 2016 року в справі № 569/13255/14-ц в розмірі 1348120,17грн, що становить, 10 % загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню.

Згідно з матеріалами справи, копії вказаних вище постанов відповідача позивач отримав 20 липня 2019 року рекомендованим поштовим відправленням зі штрихкодовим ідентифікатором « 737».

Не погоджуючись з постановою відповідача про стягнення з боржника основної винагороди від 9 липня 2019 року ВП № 59507903 та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановленні Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому, пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404 встановлює, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За приписами пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 року № 1403 (далі - Закон № 1403).

Частина перша статті 31 Закону № 1403 встановлює, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Згідно з частинами другою, третьою статті 31 Закону № 1403, винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Крім того, частиною сьомою статті 31 Закону № 1403 передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналіз вище наведених норм права дозволяє прийти до висновку про те, що у разі пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання приватному виконавцю, то останній у разі прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження зобов`язаний винести одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, яка у разі стягнення коштів встановлюється у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню.

Тобто, основна винагорода приватного виконавця може бути стягнута виключно в разі відкриття ним виконавчого провадження.

Як зазначено вище по тексту рішення, 9 липня 2019 року відповідачем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 59507903 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Рівненським міським судом Рівненської області 9 лютого 2016 року в справі № 569/13255/14-ц, про стягнення з позивача на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості по кредитному договору від 26 липня 2007 року № 192-07, відповідно до договору поруки від 26 липня 2007 року № 192-07/2, в сумі 13477547,69грн та коштів на відшкодування судових витрат в сумі 3654грн.

Також, 9 липня 2019 року відповідачем винесена постанова у ВП № 59507903 про стягнення з боржника основної винагороди, якою з ОСОБА_1 стягнуто основну винагороду приватного виконавця за виконання виконавчого листа Рівненського міського суду від 9 лютого 2016 року в справі № 569/13255/14-ц в розмірі 1348120,17грн, що становить, 10 % загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню.

Разом з тим, судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року в справі № 569/14542/19 задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В., а також визнано неправомірною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження № 59507903 від 9 липня 2019 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павлюком Н.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості по кредитному договору від 26 липня 2007 року № 192-07 відповідно до договору поруки від 26 липня 2007 року № 192-07/2 в сумі 13477547,69грн та коштів на відшкодування судових витрат в сумі 3654грн. Вказана ухвала набрала законної сили 8 листопада 2019 року.

Враховуючи, що оскаржувана у даній адміністративній справі постанова відповідача від 9 липня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди була винесена у виконавчому провадженні № 59507903, постанова про відкриття якого в судовому порядку визнана протиправною та скасована, тому стягнення основної винагороди приватного виконавця за вказаним виконавчим провадженням є протиправним, а спірна постанова підлягає скасуванню.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідач як суб`єкт владних повноважень жодним чином не довів правомірності винесення спірної постанови. Натомість, позивач належними та допустимими доказами довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За наведених обставин, вимоги позивача є обґрунтованими.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий ним позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача слід стягнути за рахунок відповідача судові витрати на суму 9605грн, сплачені згідно з квитанціями від 29 липня 2019 року № 70 та від 15 серпня 2019 року № 44, оригінали яких знаходяться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Павлюка Назара Васильовича від 9 липня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 59507903 в повному обсязі.

Стягнути з приватного виконавця Павлюка Назара Васильовича на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 9605грн (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень, 00коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Приватний виконавець Павлюк Назар Васильович (01030, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Богдана Хмельницького, 58а; відомості щодо РНОКПП за його наявності або номера і серії паспорта громадянина України в матеріалах справи відсутні).

Суддя Комшелюк Т.О.