Справа № 824/749/19-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/749/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кушнір В.О.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

02 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року (повний текст якого складено у м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної служби України з питань праці, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з питань праці щодо не розгляду його скарги від 15.04.2019 №10 на постанову начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області Луцака І.Г. від 04.04.2019 №ЧВ-620/19/10/НД/АВ/П//ІП-ФС/137 та зобов`язати Державну службу України з питань праці вчити певні дії - розглянути скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 15.04.2019 №10 (Вх. від 18.04.2019 №4499/2-ДП-19) на постанову начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області Луцака І.Г. від 04.04.2019 №ЧВ-620/19/10/НД/АВ/П/ІП-ФС/137.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.04.2019 начальник Управління Держпраці у Чернівецькій області Луцак І.Г. виніс постанову №ЧВ-620/19/10/НД/АВ/П/ІП-ФС/137, якою притягнув його до фінансової відповідальності. Позивач, не погодившись із прийнятим рішенням оскаржив його до Державної служби України з питань праці, на що отримав відповідь, в якій зазначено про неможливість оскарження постанови про накладення штрафу до Держпраці та її територіальних органів. На думку позивача, такі дії відповідача є протиправними, тому і оскаржив їх до суду.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не в повній мірі надано оцінку листу-відповіді від 20.05.2019 №4126/3/4.3-Д, не прийнято обґрунтоване рішення (відмову у задоволені скарги або задоволення скарги). Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції не вірно тлумачить ст. 21 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877) в частині зобов`язання розглянути його звернення.

11.11.2019 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній заперечив щодо задоволення апеляційної скарги. Разом з тим, відповідач зазначає, що Держслужба України з питань праці діяла відповідно до вимог законодавства, а лист-відповідь від 20.05.2019 №4126/3/4.3-ДП-19 на скаргу ОСОБА_1 від 15.04.2019 №10 повністю спростовує позицію апелянта щодо не розгляду його скарги, оскільки така скарга була розглянута належним чином, відповідно до вимог законодавства та в межах повноважень Держпраці.

З урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, який здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.11).

Начальником Управління Держпраці у Чернівецькій області Луцаком І.Г. 04.04.2019 прийнято постанову №ЧВ-620/19/10/НД/АВ/П/ІП-ФС/137, якою на ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю накладено штраф в розмірі 4173,00грн. (а.с.12).

Не погодившись з прийнятим щодо нього рішенням, ОСОБА_1 15.04.2019 направив до Державної служби України з питань праці скаргу, у якій зазначив про порушення, допущені посадовими особами Управління Держпраці в Чернівецькій області в ході проведеного щодо нього інспекційного відвідування та в ході прийняття постанови про накладення штрафу, у зв`язку з чим просив визнати незаконною та скасувати постанову від 04.04.2019 №ЧВ-620/19/10/НД/АВ/П/ІП-ФС/137 про накладення на нього штрафу, прийняту начальником Управління Держпраці у Чернівецькій області Луцаком І.Г. (а.с.13-15).

За наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 , Державна служба України з питань праці направила позивачу відповідь, оформлену листом від 20.05.2019 №4126/3/4.3-ДП-19, у якій серед іншого повідомлено про те, що можливість оскарження постанови про накладення штрафу до Держпраці або її територіальних органів Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок № 509) не передбачена. При цьому, у листі також зазначено, що постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

З такою відповіддю позивач не погоджується, вважає, що відповідачем було допущено бездіяльність в частині не розгляду його скарги на постанову про накладення на нього штрафу, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскарження постанови про накладення штрафу відповідно до п.10 Порядку №509 безальтернативно допускається виключно в судовому порядку. При цьому, у наданій позивачу відповіді відповідачем роз`яснено останньому про вказану вище обставину, а відтак відповідачем в межах наданих Законом №877-V повноважень розглянуто скаргу позивача та надано обґрунтовану відповідь. При цьому, відсутність у відповідача повноважень на скасування постанови про накладення штрафу, прийнятої на підставі акту інспекційного відвідування у відповідності до Порядку №509, не може розцінюватися як протиправна бездіяльність, як на це помилково посилається позивач.

Колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

За приписами ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі-Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 11.02.2015 №100 управління Держпраці у Чернівецькій області є територіальним органом Державної служби з питань праці.

За приписами п. 1 Положення про Управління Держпраці у Чернівецькій області, затвердженого наказом Держпраці від 03.08.2018 №84 (далі - Положення №84) управління Держпраці у Чернівецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковуються.

Підпунктом 1 п. 3 Положення №84 визначено, що основними завданнями управління Держпраці є, зокрема, реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.п 5 п. 4 Положення №84 управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, в тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. Крім того, відповідно до п.п.50 цього ж пункту Управління накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

В свою чергу, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади

Відповідно до абз. 2, 3 п. 8 Порядку №509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в п.3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

За правилами п.10 Порядку №509 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

В свою чергу, відповідно до абз. 17 ч.1 ст.10 Закон №877 суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб.

Як передбачено ст. 21 Закон №877 суб`єкт господарювання має право звернутися до відповідного центрального органу виконавчої влади або до суду щодо оскарження рішень органів державного нагляду (контролю). У разі надходження такого звернення суб`єкта господарювання відповідний центральний орган виконавчої влади зобов`язаний розглянути його в установленому законом порядку.

З урахуванням вказаного вище, колегія суддів приходить до висновку, що суб`єкт господарювання дійсно має право на звернення до центрального органу виконавчої влади, однак, як вбачається з п. 10 Порядку №509 в частині оскарження постанови про накладення штрафу суб`єкт господарювання обмежений лише оскарженням у судовому порядку.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, даний Закон не визначає чіткого порядку розгляду центральним органом виконавчої влади скарг на рішення органів державного нагляду (контролю), що дає підстави для висновку, що наведеною вище нормою передбачено обов`язок центрального органу виконавчої влади діяти виключно у законодавчо визначеному полі.

Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 19 цього Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Отже, з врахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що норми законодавства не передбачають вирішення скарги її задоволенням або відмовою у її задоволенні. В свою чергу, вирішення скарги передбачає надання обґрунтованої, повної та по суті скарги відповіді.

Щодо доводів апелянта в частині неповноти розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 № 10 від 15.04.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту скарги позивача №10 від 15.04.2019 її суть зводилась до наявності підстав для скасування постанови від 04.04.2019 №ЧВ-620/19/10/НД/АВ/П/ІП-ФС/137 та притягнення до відповідальності посадових осіб, які приймали участь у розгляді справи ФОП ОСОБА_1 .

В свою чергу, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, а саме листом-відповіддю від 20.05.2019 №4126/3/4.3-ДП-19 Державна служба України з питань праці зазначила, що в частині притягнення до відповідальності посадових осіб розглядається питання щодо доцільності ініціювання дисциплінарного провадження відносно начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області, а також останнього зобов`язано розглянути питання про застосування заходів дисциплінарного впливу до винних посадових осіб Управління Держпраці, які допустили порушення вимог п. 28 Порядку розгляду справ про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Наказом Управління Держпраці від 22.09.2017 №325 (а.с.20).

Щодо вимоги про скасування постанови від 04.04.2019 №ЧВ-620/19/10/НД/АВ/П/ІП-ФС/137 відповідач у своєму листі-відповіді зазначив, що дана постанова у відповідності до п. 10 Порядку № 509 може бути оскаржена у судовому порядку. Тобто, до Державної служби України з питань праці або її територіальних органів оскарження даних постанов не передбачається.

З врахуванням вказаного вище, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно зазначено, що Державна служба України з питань праці у листі-відповіді від 20.05.2019 №4126/3/4.3-ДП-19 обґрунтовано, повно та по суті скарги надала відповідь на скаргу ФОП ОСОБА_1 № 10 від 15.04.2019.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що мотиви та доводи, наведені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та є безпідставними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.