Справа № 640/3469/19
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29 листопада 2019 року № 640/3469/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати ОСОБА_1 пенсійних виплат за вересень, жовтень, та листопад 2018 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вересень, жовтень та листопад 2018 року.

Ухвалою суду від 08.04.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, яким не виплачено пенсію з вересня 2018 року по листопад 2018 року з підстав, не передбачених статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", чим порушено право позивача на соціальний захист.

Відповідач подав відзив, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивача на підставі заяви від 03.10.2018 та рішення комісії про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, взято на облік за фактичним місцем проживання, як внутрішньо переміщену особу з листопада 2018 року, тому позивачу припинено виплату пенсії на підставі "Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

Дослідивши письмові докази, судом установлено.

Згідно з довідкою від 24.11.2014 № ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік, як внутрішньо переміщену особу в Солом`янському районі міста Києва.

Згідно з довідкою від 02.10.2018 № ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік, як внутрішньо переміщену особу в Подільському районі міста Києва.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.12.2018 №142540/02/К-10195 згідно з заявою від 03.10.2018 та на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам позивача взято на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Подільський район) за фактичним місцем проживання як внутрішньо переміщені особу з листопада 2018 року.

У зв`язку з невиплатою пенсії за період з вересня 2018 року по листопад 2018 року позивач направив до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернення від 13.12.2018 про виплату заборгованості.

Листом від 28.12.2018 №142540/02/К-10195 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача що соціальні виплати за період з вересня по листопад 2018 року обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та після прийняття окремого порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, буде вирішено питання виплати коштів за минулий час.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії з вересня 2018 року по листопад 2018 року, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначені Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Судом установлено, що позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу, він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб.

Докази скасування дії довідки про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи в матеріалах справи відсутні, сторони про такі обставини не зазначали.

Зі змісту листа від 28.12.2018 №142540/02/К-10195 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вбачається, що позивача взято на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Подільський район) за фактичним місцем проживання, як внутрішньо переміщену особу з листопада 2018 року, кошти за період з вересня по листопад 2018 року обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати.

Підставою для відмови у виплаті пенсії відповідачем зазначено необхідність прийняття окремого порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам відповідно до пункту 15 "Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 (зі змінами згідно з постановою Кабінету міністрів України від 25.04.2018 №335), за яким орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 4, 5 пункту 12 "Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування" соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі: скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"; отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2017 №826/12123/16 визнано нечинним "Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування". Станом на час судового розгляду справи постанова суду від 29.06.2017 №826/12123/16 набрала законної сили на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018, відповідно до якої рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вказані рішення залишені без змін постановою Верховного Суду від 20.12.2018 справа №826/12123/16.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості (пункт 1); у разі смерті пенсіонера (пункт 3); у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд (пункт 4); в інших випадках, передбачених законом (пункт 5).

Відтак, припинення виплати пенсії позивачу не відповідало статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позаяк виплати припинено не на підставі визначених вичерпних підстав, встановлених пунктами 1, 3, 4 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та не відповідно до приписів іншого закону України як це встановлено пунктом 5 статті 49 зазначеного Закону.

На думку суду, оскільки припинення пенсії відбулось незаконно, позивач має право на отримання пенсії за період її невиплати з вересня 2018 року по листопад 2018 року, неприйняття Урядом України нормативно-правового акту не може бути підставою для обмеження права позивача в отриманні пенсії.

Крім того, підстави виплати пенсії за минулий час визначені статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Оскільки відповідачем припинено виплату призначеної та нарахованої пенсії без законних підстав на три місяці, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії за період з вересня 2018 року по листопад 2018 року включно та зобов`язання виплатити пенсію за цей період з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У даному спорі, суд керується рішенням Верховного Суду в складі колегії Касаційного адміністративного суду від 03.05.2018 у зразковій справі 805/402/18, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018.

Відповідно до частини першої статті 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

У даному спорі судом вирішено зобов`язати відповідача виплатити пенсію за період з вересня 2018 року по листопад 2018 року, відповідно рішення суду в частині зобов`язання виплати пенсії позивачу в межах суми за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції від 27.02.2019 №ПН3562 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Оскільки позов задоволено повністю, то на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії за період з вересня 2018 року по листопад 2018 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з вересня 2018 року по листопад 2018 року включно з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Виконати негайно рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Донець