Справа № 400/2133/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 р. Справа № 400/2133/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.05.2019 р. № 0-1411,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Баштанського управління Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення № 0-1411 від 21.05.2019 року.

Ухвалою від 19.07.2019року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є сільськогосподарським товаровиробником, а приміщення зерносховища, ЗАВ-40, вагота та інші складові нежитлового об`єкту розташованого в м. Баштанка Миколаївської області по вул. Залізнична, 4, що належать позивачу на праві приватної власності, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а отже не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою від 05.12.2019 року суд замінив первинного відповідача у справі Баштанське управління Головного управління ДФС у Миколаївській області належним відповідачем Головним управлінням ДФС у Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ДФС).

У відзиві на адміністративний позов ГУ ДФС просило суд у задоволенні вимог позивача відмовити. В своєму відзиві відповідач зазначив, що згідно з реєстром прав власності на нерухоме майно, позивач має у власності нежилий об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 Баштанка, АДРЕСА_3 Залізнична, 4, загальною площею 1515,9 кв.м. Згідно ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на об`єкти нежитлової нерухомості, встановлених Баштанською ОДПІ, позивачу у податковому повідомленні-рішенні нараховано суму податку у розмірі 56436,96 грн. Заяви до податкового органу про надання пільги по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на об`єкти нежитлової нерухомості від позивача не надходило. Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення прийнято відповідно до норм чинного законодавства та скасуванню не підлягає.

У відповіді на відзив позивач свої вимоги та доводи підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.02.2008 року серії САА № 828341, позивач володіє на праві приватної власності нежитловим об`єктом, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1515,9 кв.м. А саме: зерносховища, А-1; вагової, Б-1; сторожки, В-1; ЗАВ-40, Е-1; душової, Г-1; навісу, Д-1; огорож № 1, 2, 6; ваг № 3, 4; естакади № 5, замощення № І.

В липні 2019 року позивач отримав податкове повідомлення-рішення від 21.05.2019 року № 0-1411, яким йому нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, від`ємне від земельної ділянки, у розмірі 56436,96 грн.

Не погоджуючись з рішення контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 265 Податкового кодексу України (далі ПК України), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Разом з тим, пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Підпунктом 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

У відповідності до пп. 14.1.235 ст. 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Також, згідно з ст. 1 Закону України «Про особливості страхування сільськогосподарської продукції з державною підтримкою» від 09.02.2012 року № 4391-VI, сільськогосподарський товаровиробник юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом водних біоресурсів у внутрішніх водоймах та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі з власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Таким чином, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення його від сплати є одночасна сукупність наступних умов: 1) використання споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; 2) особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.

Разом з тим, статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23.09.2008 року № 575-VI визначено правові, організаційні та економічні основи підготовки і проведення сільськогосподарського перепису, оброблення, узагальнення, поширення та використання його результатів, а також регулює відносини суб`єктів сільськогосподарського перепису, визначає їх права, обов`язки та відповідальність, установлює гарантії держави щодо захисту конфіденційної інформації, отриманої у процесі проведення сільськогосподарського перепису, виробники сільськогосподарської продукції визначаються як юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Статтею 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства» від 18.01.2001 року № 2238-ІІІ визначено, що сільське господарство (сільськогосподарське виробництво) вид господарської діяльності з виробництва продукції, яка пов`язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі.

Сільськогосподарський товаровиробник фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Отже, аналіз вказаних норм законодавства регламентує правовий статус сільськогосподарського товаровиробника як юридичної особи чи фізичної особи, які здійснюють виробництво, переробку, постачання чи реалізацію сільськогосподарської продукції.

Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку позивач здійснює діяльність з вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Відповідно до наявної у матеріалах справи податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2018 рік, позивачем у 2018 році отримано дохід у розмірі 400000,00 грн.

З вказаного випливає, що позивачу у 2018 році здійснював сільськогосподарську діяльність із виробництва та реалізації сільськогосподарської продукції (культур), та отримував доходи від такої діяльності, отже позивач підпадає під визначення «сільськогосподарський товаровиробник».

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткованим, тварин, рослин, а також предметів.

Згідно з розділом 1 «Будівлі» підрозділу 12 «Будівлі нежитлові» групи 127 «Будівлі нежитлові інші» класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства»» ДК БС 018-2000 до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства належать будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо, а саме : підклас 1271.1 «Будівлі для тваринництва», підклас 1271.2 «Будівлі для птахівництва», підклас 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна», підклас 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні», підклас 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства», підклас 1271.6 «Будівлі тепличного господарства», підклас 1271.7 «Будівлі рибного господарства», підклас 1271.8 «Будівлі підприємств лісництва та звідництва», підклас 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Враховуючи наведені положення, цільовим призначенням зерносховища, ЗАВ-40, вагової та інших складових нежитлового об`єкту розташованого в м. Баштанка Миколаївської області по вул. Залізнична, 4, є безпосереднє використання у сільськогосподарській діяльності.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем надано до суду докази на підтвердження того, що він є сільськогосподарським товаровиробником та використовує нежитлове приміщення (зерносховище, ЗАВ-40, вагова та інші складові нежитлового об`єкту) в сільськогосподарській діяльності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 139, 159, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Баштанського управління Головного управління ДФС у Миколаївській області від 21.05.2019 року № 0-1411.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.12.2019 року.

Суддя О.В. Малих