Справа № 580/2936/19
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року справа № 580/2936/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Руськополянської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2019р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовною заявою до Руськополянської сільської ради (далі-відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Руськополянської сільської ради №12-20/VII від 13.08.2019р. в частині відмови їй у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

В обґрунтування позовних вимог, викладених у позовній заяві, зазначено, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо приватизації земельної ділянки орієнтовною площею 0,2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах с. Геронимівка. До клопотання додано графічні матеріали та довідку про склад угідь, однак, відповідачем, за результатами розгляду клопотання, прийнято рішення про відмову у наданні запитуваного дозволу, оскільки по ділянці проходить кабель високої напруги та 5 кабелів електрозв`язку. Позивач вказує, що оскаржуване рішення протиправне, та постановлене всупереч вимог Земельного кодексу України, оскільки наявність електрокабелю є підставою для встановлення обмежень щодо використання таких земель, однак не може слугувати перешкодою у передачі цих земель у власність. На підставі зазначеного, вказано, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з огляду на що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.09.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

23.10.2019р., в межах строку встановленого судом, до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не обгрунтовані та зазначено про доцільність відмови в їх задоволенні. В обгрунтування заперечень проти задоволення позовних вимог представником відповідача зазначено, що сільською радою прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо приватизації земельної ділянки, оскільки на останній розташовано кабельні лінії електроживлення та зв`язку та зазначено та зазначено що дана відмова прийнята до узгодження даного питання з КП Аеропорт Черкаси ЧОР та РСП Київцентраеро, як операторами телекомунікацій а відповідне питання буде розглянуто у порядку визначеному ст.118 Земельного Кодексу України, з урахуванням позиції викладеної операторами телекомунікацій. З урахуванням зазначеного, представник відповідача зазначив про необгрунтованість позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні.

13.11.2019р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому серед іншого зазначено, що земельна ділянка, щодо якої прийнято спірне рішення, віднесена до земель сільськогосподарського призначення а наявність на ній ліній електрозв`язку не змінює її правовий статус. Крім того, звернуто увагу, що статтею 118 Земельного Кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу, посилання на жодну з яких спірне рішення не містить, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 19.07.2019р. звернулась до Руськополянської сільської об`єднаної територіальної громади із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо приватизації земельної ділянки орієнтовною площею 0,2 га для ведення особистого селянського господарства.

До клопотання ОСОБА_1 додано:

- графічні матеріали (викопіювання) із зображенням місця розташування запитуваної земельної ділянки;

- довідку з державної статистичної звітності по земельній ділянці;

- копію паспорта.

За наслідками розгляду вказаного клопотання та доданих до неї документів, Руськополянською сільська рада рішенням від 13.08.2019р. №12-20/VII відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,2 га для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту с. Геронимівка, ,в зв`язку з тим, що через вказану ділянку в доданому графічному матеріалі проходить 5 кабелів електрозв`язку і 1 кабель високої напруги (10кВ), які використовуються цілодобово для керування повітряним рухом, до погодження з Черкаською службою ОПР регіонального структурного підрозділу Київцентраеро.

Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернулась з даним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з ч 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2. ст. 116 ЗК України).

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення комунальної власності.

Ст. 22 Земельного кодексу України передбачає, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей (ч. 1).

До земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) (ч. 2 ст. 22 Земельного кодексу України).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. (ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до положень частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для … ведення особистого селянського господарства … у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Розглянувши адміністративний позов по суті спору, предметом якого є правомірність прийняття Руськополянською сільською радою рішення про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Як вбачається судом з матеріалів адміністративної справи, зокрема довідки з державної статистичної звітності (6-зем) від 15.07.2019р. №1733/80-19, земельна ділянка, що стала предметом звернення позивача, відноситься до сільськогосподарських земель.

При цьому, як зазначається відповідачем, при розгляді клопотання позивача щодо можливості надання дозволу на розробку проекту землеустрою, встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташовано кабельні лінії електроживлення та зв`язку.

Так, у відповідності до Попередження Черкаської служби ОПР Регіонального структурного підрозділу Київцентраеро (а.с. 36), голову Руськополянської сільської ради - Гриценка О. ОСОБА_2 попереджено, що на території Руськополянської ОТГ проходять підземні кабельні лінії зв`язку, по яким здійснюється управління повітряним рухом України та зазначено, що вказані кабельні лінії зв`язку належать РСП Київцентраеро ДП Украерорух. Повідомлено, що вздовж кабельних ліній встановлюється охоронна зона, межа якої встановлюється на відстані два метри по обидва боки від кожної лінії а також, що без дозволу і без присутності працівника аеродромного комплексу Черкаси категорично забороняється проведення будь-яких монтажних, земляних, вибухових та інших робіт, складування матеріалу.

Відповідно до ст.69 Повітряного кодексу України, Будівлі і природні об`єкти, розташовані на приаеродромній території, не повинні становити загрози для польотів повітряних суден. На приаеродромній території запроваджується особливий порядок здійснення діяльності, яка може вплинути на безпеку авіації та створити перешкоди для роботи наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження. До такої діяльності належать: 1) будівництво, вибухові роботи; 2) діяльність, що сприяє скупченню птахів; 3) установлення радіовипромінювальних пристроїв; 4) роботи, пов`язані з використанням лазерних пристроїв, що можуть випромінювати у повітряний простір; 5) роботи, пов`язані із запуском ракет, метеорологічних радіозондів та куль-пілотів; 6) діяльність, пов`язана з польотами літальних апаратів, з викидами диму та газів, що можуть погіршувати видимість у районі аеродрому; 7) будівництво високовольтних повітряних ліній, висадка та вирощування дерев або зелених насаджень. Визначення умов забудови, використання землі і споруд та здійснення діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, на приаеродромній території здійснюється органами місцевого самоврядування згідно із законом за погодженням з експлуатантом аеродрому та уповноваженим органом з питань цивільної авіації. Інформація про розміри приаеродромної території доводиться експлуатантом аеродрому або постійного злітно-посадкового майданчика чи уповноваженою ним особою до відома відповідних органів місцевого самоврядування, на території здійснення повноважень яких знаходиться земельна ділянка, яка повністю чи частково належить до приаеродромної території. Розмір приаеродромної території залежить від розмірів аеродрому та визначається авіаційними правилами України. Для запобігання порушенню умов погодження, незаконному будівництву експлуатант аеродрому повинен здійснювати контроль за станом приаеродромної території. Експлуатант аеродрому та провайдер аеронавігаційного обслуговування за взаємною згодою та за згодою органів місцевого самоврядування мають право встановлювати на приаеродромній території та за її межами наземні засоби зв`язку, навігації та спостереження, світлотехнічні засоби, прокладати інженерні мережі, користуватися правом доступу до такого обладнання. У смугах повітряних підходів до аеродромів може бути обмежено спорудження об`єктів, у яких може одночасно перебувати значна кількість людей, а також об`єктів підвищеної небезпеки, обмежено розташування високовольтних повітряних ліній. Якщо дерева або гілки дерев становлять перешкоду для повітряного руху або розміщуються поблизу повітряних ліній електрозв`язку та електропостачання, антенно-фідерних пристроїв наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження, світлотехнічних засобів, які заважають їх установленню або роботі, експлуатант аеродрому та провайдер аеронавігаційного обслуговування мають право вимагати усунення цих перешкод. Вимоги щодо обмежень та обліку перешкод встановлюються авіаційними правилами України. На відстані до 15 кілометрів від меж аеродрому забороняється відкрите складування харчових відходів, розміщення звалищ, спорудження або розбудова споруд, які сприяють масовому скупченню птахів і можуть створювати загрозу для повітряного руху. Органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення порядку діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов`язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність, зазначену в частині другій цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства. Будь-яка шкода, заподіяна власникові або експлуатантові аеродрому, постійного злітно-посадкового майданчика чи аеропорту та споживачу їхніх послуг, у тому числі експлуатанту повітряного судна, внаслідок порушень, пов`язаних з будівництвом, и іншою діяльністю на приаеродромній території, підлягає відшкодуванню відповідно до закону.

Судом, з матеріалів адміністративної справи, вбачається, що на виконання вимог Попередження Черкаської служби ОПР Регіонального структурного підрозділу Київцентраеро, головою Руськополянської сільської ради Гриценком О.Г. направлено запит до КП Аеропорт Черкаси Черкаської обласної ради від 10.10.2019р. №2180 про надання інформації щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 р. № 742-IV, до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать земельні ділянки, жилі будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птиця, бджолосім`ї, багаторічні насадження, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку.

Відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту від 17.08.2000 р. № 507, до будівель сільськогосподарського призначення, лісництва і рибного господарства належать (код 1271): будівлі для тваринництва, птахівництва, зберігання зерна, садівництва, виноградарства і виноробства, силосні й сінажні, будівлі для тепличного, рибного господарств, будівлі підприємств лісництва і звірівництва, а також інші об`єкти сільськогосподарського призначення. До цього класу будівель також відносяться: корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади і надвірні споруди, підвали, винокурні, винні ємкості, теплиці, силосні ями тощо.

З аналізу вказаного, вбачається, що ведення особистого селянського господарства, з метою ведення якого позивач бажає відвести запитувану земельну ділянку, передбачає можливість будівництва ним об`єктів нерухомості, а саме: житлових будинків, господарських будівель та споруди для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до п.23 Правил охорони ліній електрозв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.1996р. №135, місцеві органи виконавчої влади залучають до розгляду питань щодо відводу земельних ділянок і видачі дозволів на проведення земляних робіт представника оператора телекомунікацій, лінії електрозв`язку якого проходять через відповідні земельні ділянки.

З урахуванням вказаного, суд доходить висновку, що відповідачем, на виконання п.23 Правил охорони ліній електрозв`язку, здійснено належні дії щодо погодження питання щодо можливості надання дозволу на розробку проекту землеустрою із оператором телекомунікацій.

Таким чином, суд зазначає, що право на приватизацію запитуваної позивачем земельної ділянки можливе, однак, з огляду на подальшу можливість будівництва власником земельної ділянки об`єктів нерухомості для ведення особистого селянського господарства, дозвіл на розробку проекту землеустрою має погоджуватись із оператором телекомунікацій.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що оскаржуваним рішенням відповідач відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, до погодження з Черкаською службою ОПР регіонального структурного підрозділу Київцентраеро,як того вимагає особливість земельної ділянки, зумовлена розміщенням на ній п`яти кабелів електрозв`язку та одного кабелю високої напруги (10 кВ), з огляду на що суд не вбачає у спірному рішенні ознак протиправності.

З приводу посилань представника позивача, що підставами для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою можуть слугувати лише передбачені ст. 118 Земельного кодексу України, суд зазначає наступне.

З огляду на направлені відповідачем запити до операторів телекомунікацій - КП Аеропорт Черкаси Черкаської обласної ради а також змісту оскаржуваного рішення, судом вбачається, що останнє містить ознаки проміжного, а за наслідками отримання відповідей на направлені запити щодо можливості надання дозволу на розробку проекту землеустрою на запитувану земельну ділянку, відповідачем буде прийнято рішення про надання чи відмову у наданні такого дозволу.

З урахуванням зазначеного, суд вважає позовні вимоги передчасними а оскаржуване рішення таким, що прийнято в межах, спосіб та на підставі повноважень наданих відповідачу Законом.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевказаного, суд доходить висновку про те що відповідачем, при постановленні спірного рішення, доведено правомірність власних дій з огляду на що позовні вимоги суд вважає не обгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко