Справа № 2-а-4833/08/1770
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

29 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/11485/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Глушка І. В.
суддів -Довгої О. І.
Запотічного І. І.

перевіривши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2009 року у справі № 2-а-4833/08/1770 за адміністративним позовом Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції (Березнівського відділення) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з пропуском скаржником строку на апеляційне оскарження та невідповідністю апеляційної скарги вимогам щодо форми та змісту, встановленим ст. 296 КАС України, надавши десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для надіслання вмотивованої заяви про його поновлення, підтвердженої належними доказами та апеляційної скарги з уточненими вимогами та зазначенням обов`язкових реквізитів, її копій відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 79 6 копія зазначеної ухвали вручена скаржнику 15 листопада 2019 року.

В межах наданого строку скаржником на виконання вимог ухвали на поштову адресу суду скеровано уточнену апеляційну скаргу, однак особою, що її подає, недолік апеляційної скарги в частині уточнення її вимог не усунутий. Водночас скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2009 року у справі № 2-а-4833/08/1770, покликаючись на отримання копії оскаржуваного рішення лише 17 вересня 2019 року.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно ч.1 ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас частина 2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк. При цьому усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Згідно доводів скаржника, якими він обґрунтовує вимоги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, на підставі виконавчого листа, виданого 09.09.2009 Рівненським окружним судом у адміністративній справі № 2-а-4833/08/1770 за розпорядженням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції №15-1482/10 від 31 травня 2010 року, протягом тривалого часу з йогопенсійних виплат стягуються кошти на виконання рішення суду.

Крім того, як слідує зі змісту оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_1 17 березня 2009 року брав участь у судовому засіданні у розгляді адміністративної справи № 2-а-4833/08/1770.

Тобто, скаржнику було відомо про наявність та розгляд справи № 2-а-4833/08/1770, що свідчить про те, що відповідач не був позбавлений можливості подавати відповідні документальні докази, що могли б вплинути на правову оцінку у даній справі та у порядку і строки, встановлені КАС України, оскаржити рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 7 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у ст.6 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

У даному випадку вказані скаржником причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип res judicata.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Оскільки скаржник не навів поважних підстав, за яких апеляційна скарга подана понад визначені законом строки, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що причина пропуску процесуального строку має об`єктивний і незалежний від скаржника характер, скаржником додатково достатніх доказів не подано, обставини, на які покликається скаржник у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання суду апеляційної інстанції, не є непереборними чи такими, що унеможливлювали реалізацію права на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що скаржником строк на апеляційне оскарження пропущений без поважних причин.

Враховуючи наведене, заявлені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати неповажними та відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 299, 325, 328, 331 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2009 року у справі № 2-а-4833/08/1770 - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2009 року у справі № 2-а-4833/08/1770.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний