Справа № 640/567/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/567/19 Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрейн Трейдинг" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрейн Трейдинг» (далі - ТОВ «Агрейн Трейдинг», позивач) звернулося з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України, відповідач), в якому просило скасувати рішення № 977899/36756595 від 05.11.2018 року Державної фіскальної служби України про відмову в реєстрації податкової накладної № 16 від 10.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну накладної № 16 від 10.11.2017 року за датою її подання.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, оскільки вважає, що судом першої інстанції вказане рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що оскаржувані рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, прийнято Комісією ГУ ДФС у м.Києві а не Комісією ДФС.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.07.2016 року між ТОВ «Агрейн Трейдинг» та ТОВ «ВЄНТУС-РЕСУРС», був укладений Договір поставки №110/ВР-16. (а.с.16-18).

За умовами договору поставка здійснювалась окремими партіями на підставі замовлення покупця. Найменування, одиниця виміру, кількість та ціна товару зазначаються в рахунках, виписаних постачальником відповідно до замовлень покупця та в накладних та/або в актах приймання-передачі.

На виконання зазначеного договору поставки ТОВ «ВЄНТУС-РЕСУРС» відвантажило ТОВ «Агрейн Трейдинг» 31495 літрів дизельного палива Євро5, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковою накладною №ЦОВР-0018560 від 10.11.2017 та реєстром відвантаженого товару від 17.11.2017 року за період з 01.11.2017 року по 17.11.2017 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання Договору поставки нафтопродуктів №003/2017г від 03.01.2017 року (а.с.21-22) ТОВ «Агрейн Трейдинг» було поставлено на користь ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» дизельне паливо Євро5 кількості 31495 літрів.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано копію видаткової накладної № 618 від 10.11.2017, товарно-транспортної накладної №АУ/1 від 10.11.2017, довіреності №187 від 10.11.2017 на отримання товару.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2017 року позивачем направлено на реєстрацію до Єдиного державного реєстру податкових накладних податкову накладну від 10.11.2017 №16.

Згідно квитанції №1, яку отримав позивач, відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:2710.

У зв`язку з цим, позивачем в порядку п.п 201.16.2. п.201.16 ст.201 ПКУ 21.09.2018 направлено пояснення стосовно подання документів до повідомлення по податковій накладній №16 від 10.11.2017, реєстрація якої зупинена.

Рішенням Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/PK в ЄРПН (далі - Комісія), від 05.11.2018 № 977899/36756595 відмовлено у реєстрації податкової накладної від 10.11.2017 №16 у зв`язку з ненаданням платником податку копій документів: первинні документи щодо постачання / придбання товарів/ послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Вважаючи свої права порушеними, позивач 06.11.2018 звернувся до ДФС України зі скаргою на вищезгадане рішення про відмову у реєстрації п/н, в якій обгрунтовуючи протиправність оскаржуваного рішення про відмову у реєстрації п/н просив його скасувати. На підтвердження правомірності формування податкової накладної позивачем додано видаткові накладні, договори поставки, довіреність на приймання товару, паспорт якості, акт звірки, товарно-транспорту накладну, реєстр відвантаження товару, банківські виписки.

За результатами розгляду, рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 23.11.2018 №45741/36756595/2 скаргу залишено бех задоволення та рішення комісії контролюючого органу про ідмову у реєстрації пн./рк в ЄРПН без змін на підставі відсутності копій документів, що підтверджують факт придбання, виготовлення, вирощування або переробки ТМЦ/чи можливість надання послуг, виконання робіт; відсутні копії документів, що підтверджують факт реалізації товарів (робіт, послуг) та/або документи надано не в повному обсязі.

Для захисту своїх прав, які позивач вважає порушеними, останній звернувся до суду.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що в рішенні про відмову в реєстрації ПН не наведено обґрунтувань причин відмови в реєстрації зазначеної податкової накладної.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з наступного.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

На виконання цієї норми постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 12 Порядку № 1246 передбачено здійснення в автоматичному режимі розшифрування та проведення перевірки поданих податкових накладних, зокрема, на відповідність критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

За результатами перевірок, визначених пунктом дванадцятим Порядку № 1246, податковим органом формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Така квитанція надсилається платнику податку в автоматичному режимі (в електронному вигляді у текстовому форматі) протягом операційного дня і є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Положення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК визначають, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії оцінки, Перелік документів).

Пунктом 6 Критеріїв оцінки визначено два критерії для проведення Моніторингу податкової накладної, при цьому за змістом пункту 1 Переліку документів для кожного із критеріїв законодавцем визначено специфічний (окремий) перелік документів, які платник податків може подати податковому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку документів, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Однак, контролюючим органом у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не вказано, яким саме критеріям оцінки ступеня ризиків відповідає остання, а зазначено лише про виявлену невідповідність обсягів постачання обсягам придбання, не вказано які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Колегія суддів зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт 6 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. У свою чергу, прийняття протиправного рішення про зупинення реєстрації податкової накладної є передумовою прийняття відповідного рішення Комісією про відмову у реєстрації, яке з огляду на протиправність зупинення, не може бути визнане правомірним.

Вказана правова позиція неодноразово викладена у постановах Верховного Суду (справи № 822/1817/18, №821/1173/17, № 1940/1950/18 та ін.).

Разом з тим, позивачем було надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

Порядок прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову у такій реєстрації, у періоді, протягом якого реалізовувалися спірні правовідносини, регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року №190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" (далі - Постанова № 190) та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних"(далі - Постанова № 117).

Відповідно до пункту 21 Постанови № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку (за Переліком документів); надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної відповідачем вказано ненадання платником податку копій документів: первинні документи щодо постачання / придбання товарів/ послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

При цьому, в оскаржуваному рішенні не зазначено яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію Податкової накладної.

Крім того, суд звертає увагу, що ненадання платником податку копій документів не співвідносяться із причиною зупинення реєстрації ПН «невідповідність обсягів постачання обсягам придбання» як було зазначено у квитанції № 1.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що позивач не надав документів щодо підтвердження господарських операцій, які повинні відповідати умовам договору у межах якого така господарська операція здійснювалась, як підстава для відмови у реєстрації накладної суд вважає необгрунтованими, оскільки це не слугувало підставою для прийняття оскаржуваного рішення для зупинення реєстрації накладної, а також такі документи не були вказані у відповідній квитанції.

Окрім того, позивачем на виконання вимог чинного законодавства було надано відповідачу документи щодо обсягів придбання ним товарів, які і були продані за спірною накладною. Будь-яких конкретних зауважень щодо недостатності чи невідповідності зазначених документів відповідач в оскаржуваному рішенні не навів.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Договором поставки нафтопродуктів №003/2017г від 03.01.2017 року позивачем було поставлено на користь ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» дизельне паливо Євро5 кількості 31495 літрів, виписано податкову накладну № 16 від 10.11.2017р. за першою подією, у даному випадку - це відвантаження товару та у строк передбачений законодавством направлено її для реєстрації в ЄРПН.

При цьому, суд зазначає, що зупинення реєстрації податкових накладних без переліку документів необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної не дало позивачу можливості надати достатній обсяг підтверджуючих документів, а тому враховуючи норми статті 77 КАС позивач скористався наданим йому правом довести належними і допустимими доказам заявлені ним позовні вимоги у суді.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірне рішення № 977899/36756595 від 05.11.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної від 10.11.2017 року № 16 не містить конкретної інформації стосовно причин та підстав прийняття такого рішення, а містить лише загальну фразу про те, що причиною його прийняття є: надання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

При цьому, колегія суддів враховує положення п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 341), якими передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

З огляду на це, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача зареєструвати спірну накладну, що є цілком ефективним способом захисту порушених прав позивача, допустимість якого відповідач в апеляційній скарзі не спростував.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 29.11.2019 року.