Справа № 540/1688/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1688/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

представника відповідача - Абдуллаєвої А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

13.08.2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач, Генічеська РДА), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Генічеської РДА, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 11.07.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність, у формі, встановленій ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»;

- визнати протиправною відмову Генічеської РДА, оформлену листом від 01.08.2019 року №К-592/1, у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 11.07.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність в розмірі, не більше 0,1000 га, яка розташована на території дачного масиву Світанок у с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, за результатами такого розгляду прийняти відповідне рішення у формі, встановленій ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», яким надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва в розмірі, не більше 0,1000 га, яка розташована на території дачного масиву Світанок у с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач як учасник бойових дій АТО має пільги, в тому числі, у виді першочергового відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва. З метою реалізації наведеного права, 11.07.2019 року позивачем через його представника було подано до Генічеської РДА заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо вказаної земельної ділянки. Заяву відповідачем отримано, проте жодне із рішень у відповідності до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, прийнято не було. Натомість, в подальшому на адресу представника позивача надійшов лист першого заступника голови Генічеської РДА від 01.08.2019 року № К-592/1, зі змісту якого слідує, що позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви з підстави невідповідності місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів індивідуальної дії, а саме розпорядження голови Генічеської РДА від 31.10.2017 року № 535. Позивач вважає наведене рішення протиправним, таким, що прийняте у формі, яка не відповідає приписам статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», згідно яких голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. Наведені обставини, на думку позивача, свідчать на користь висновку про те, що його заява не була розглянута у порядку, встановленому чинним законодавством. Позивач вважає, що такою бездіяльністю відповідач грубо порушує його першочергове право, як учасника бойових дій АТО на відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, передбачене ч. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, у зв`язку із чим, звернувся до суду.

Ухвалою від 16.08.2019 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного без повідомлення учасників справи у відповідності до приписів ст. 263 КАС України.

Ухвалою від 05.09.2019 року вирішено надалі розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 04.10.2019 року.

12.09.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач наголошує на тому, що Земельним кодексом України чітко не визначено в якій саме правовій формі розпорядник земельних ділянок, які перебувають у державній власності, відмовляє у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відтак, твердження позивача про те, що відмова має бути оформлена розпорядженням згідно ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», є необґрунтованим. Крім того, мотивуючи спірну відмову відповідач посилався на розпорядження голови Генічеської РДА від 31.10.2017 року № 535, якою надано 52 громадянам дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 5,2 га із земель запасу рекреаційного призначення Щасливцевської сільської ради (по 0,1000 га кожному громадянину).

Варто зазначити, що головуючий суддя по справі з 01.10.2019 року по 31.10.2019 року (включно) перебував на лікарняному, у зв`язку із чим, підготовче засідання призначено на 07.11.2019 року.

Ухвалою суду від 07.11.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні на 14.11.2019 року.

Ухвалою суду від 11.11.2019 року судове засідання, призначене на 14.11.2019 року, вирішено проводити в режимі відеоконференції.

У судове засідання з`явився представник відповідача.

Представник позивача подав заяву, згідно якої просив суд розглядати справу без його участі.

Відтак, суд здійснюватиме розгляд справи за фактичною явкою учасників справи.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся через свого представника до Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області із заявою від 11.07.2019 року, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва, із земель запасу рекреаційного призначення, що розташована на території дачного масиву Світанок у с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області.

Листом від 01.08.2019 року за вих. К-592/1 Генічеська РДА відмовила ОСОБА_1 у задоволенні його заяви. Відмова мотивована невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів індивідуальної дії, а саме розпорядження голови Генічеської РДА від 31.10.2017 року № 535 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва».

Вважаючи наведену відмову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до Конституції України організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначає Закон України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 року № 586-XIV (далі - Закон № 586-XIV).

Згідно приписів ст. 1 Закону № 586-XIV, місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону (п. 2 ст. 21 Закону № 586-XIV).

Статтею 6 Закону № 586-XIV передбачено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз вищенаведених положень ЗК України та Закону 586-XIV свідчить про те, що питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмова у його наданні належить до компетенції органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, а надання дозволу або відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється індивідуальним правовим актом - розпорядженням голови місцевої державної адміністрації.

Також, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі № 804/5597/15 та від 23.11.2018 року по справі № П/811/601/18.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року по справі №806/5106/15.

Разом з тим, системний аналіз статей 116, 118 ЗК України вказує на те, що розпорядники земельних ділянок не мають права визначати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на одну і ту ж саму земельну ділянку. В даному випадку надання такого дозволу вказує про відсутність обтяжень щодо бажаної земельної ділянки і ще не означає позитивного рішення місцевої державної адміністрації про передачу у власність цієї ділянки після виготовлення проекту землеустрою.

Відтак, посилання відповідача на те, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність вже наданий іншим громадянам згідно розпорядження голови Генічеської РДА від 31.10.2017 року № 535, як на підставу для відмови у наданні відповідного дозволу позивачу, є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року по справі № 463/3375/15-а.

Наведеними вище положеннями чинного законодавства чітко визначені як підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що надісланий позивачу лист є рішенням по його заяві, адже відповідно до ст. 6 Закону № 586-XIV, голови місцевих державних адміністрацій в межах своїх повноважень приймають рішення у формі розпоряджень, а не листів, протоколів чи іншого.

Таким чином, Генічеська районна державна адміністрація Херсонської області при розгляді заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, діяла не на підставі та не у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Відсутність рішення Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, оформленого розпорядженням, про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду заяви особи, не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд заяви, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність відповідача.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Слід звернути увагу і на те, що суд не може перебирати на себе повноваження Генічеської РДА з питань регулювання земельних відносин, вирішуючи замість відповідача, які рішення він повинен приймати, але не позбавлений можливості зобов`язати останнього розглянути спірне питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняти за результатами такого розгляду рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, з прийняттям вмотивованого рішення у порядку визначеному законодавством про надання дозволу, чи про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд, з урахуванням вищевказаних правових позицій Верховного Суду та встановлених обставин у справі, приходить до висновку, що суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону при розгляді заяви, адже не вирішив її згідно вимог ЗК України та Закону № 586-XIV. З урахуванням встановленого у цій справі, слід зобов`язати Генічеську РДА повторно розглянути подану позивачем заяву від 11.07.2019 та прийняти рішення відповідно до вимог ЗК України та Закону № 586-XIV, тому адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає, адже позивач був звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області (, 75500, Херсонська обл., м. Генічеськ, вул. Центральна, 5) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.07.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність.

Зобов`язати Генічеську районну державну адміністрацію Херсонської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва в розмірах не більше 0,1000 гектара, яка розташована на території дачного масиву Світанок у с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02 грудня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 109020100