Справа № 460/2787/19
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2019 року м. Рівне №460/2787/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні без виклику сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування вимоги, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненської області про визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20814-17-У від 16.05.2018 на суму 21030,90 грн.

Ухвалою від 16.10.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено розгляд справи по суті призначити у відкритому судовому засіданні на 12.11.2019 без виклику сторін.

11.11.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління ДФС у Рівненській області (а.с.30-32).

В судовому засіданні 12.11.2019 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 18.09.2019 позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього на користь держави суми 21030 грн. Після цього у державного виконавця отримав копію вимоги Головного управління ДФС у Рівненській області №Ф-20814-17-У від 16.05.2019 та заяви ГУ ДФС у Рівненській області від 09.07.2019 про примувосе її виконання. Позивач вважає вказану вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, адже він, як адвокат, не здійснює свою професійну діяльність, оскільки в жовтні 2014 року зупинив право на заняття адвокатською діяльністю. Відтак, він з того часу не має права займатися адвокатською діяльністю та, відповідно, не має обов`язку сплачувати єдиний соціальний внесок за зайняття незалежною професійною діяльністю. З огляду на наведене, сторона позивача просила позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та на обґрунтування своїх заперечень зазначив, що відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю позивача до Єдиного реєстру адвокатів України не внесені. Правовим наслідком саме припинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість її подальшого здійснення взагалі, у зв`язку з чим анулюються свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю. Зазначено, що свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю позивача не анульовано, заява про припинення платника податку та заява про зняття з обліку платника єдиного внеску до контролюючого органу не подані, а отже позивач зобов`язаний сплачувати єдиний внесок. Повідомлено, що у зв`язку з тим, що платник податків мав на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, орган доходів і зборів надіслав позивачу вимогу про сплату боргує. За таких обставин, сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

27.09.2004 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №433.

Починаючи з 23.10.2014 право на адвокатську діяльність позивача зупинено, а свідоцтво про право на адвокатську діяльність та посвідчення адвоката позивача здано на зберігання до Ради адвокатів Рівненської області, що підтверджується актом-прийому передачі від 23.10.2014 (а.с.11).

Відомості про позивача як про адвоката не внесені до Єдиного реєстру адвокатів України, що перевірено і встановлено судом (а.с.37-41).

Поряд із цим, встановлено, що 16.05.2019 Головним управлінням ДФС у Рівненській області сформовано вимогу №Ф-20814-17-У, із якої слідує, що станом на 09.07.2019 за позивачем рахується заборгованість (недоїмка) зі сплати єдиного внеску в сумі 21030,90 грн. (а.с.15).

Доказів надіслання та отримання позивачем зазначеної вимоги відповідачем не надано.

Натомість про існування такої вимоги позивач дізнався після отримання 11.09.2019 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59688208 від 01.08.2019 державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області і звернення до державного виконавця за копіями відповідних документів (а.с.12, 14-15).

Не погоджуючись з правомірністю даної вимоги, ОСОБА_1 10.10.2019 (а.с.20) звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано Податковим кодексом України.

За визначенням пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно з ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

В даному ж випадку, заперечуючи щодо задоволення даного адміністративного позову, представник відповідача зазначає, що підставою для зняття з обліку у контролюючому органі самозайнятої особи є реєстрація припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи у відповідному уповноваженому органі відповідно до п.п.65.10.4 п.65.10 ст. 65 Податкового кодексу України, а також п.п.2 п.11.18 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011.

Разом зі тим, суд звертає увагу на те, що у спірних відносинах позивач зупинив, а не припинив свою адвокатську діяльність, а тому посилання відповідача на необхідність дотримання позивачем вказаних норм права у разі зупинення своєї професійної діяльності є помилковими.

Таким чином, суд констатує, що спірні відносини виникли внаслідок різного тлумачення сторонами порядку обчислення і сплати єдиного внеску адвокатом як самозайнятою особою, дію свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю якого зупинено.

Так, як уже зазначалось судом вище, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до платників єдиного внеску.

З урахуванням вказаних норм права, суд дійшов висновку про те, що до платників єдиного внеску законодавцем віднесено осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську, та отримують дохід від цієї діяльності.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої роботи. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської прибуткової діяльності та факту зайнятості особи.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, визначені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст.13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Положеннями ст.32 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено підстави, за наявності яких припиняється право на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Виходячи зі змісту ч.5 та ч.6 ст.31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України (ч.1 ст.17 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Отже, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк, у той час як наслідком припинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість її подальшого здійснення взагалі, у зв`язку з чим анулюється свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, законодавець розрізняє зупинення та припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Вказані обставини вказують на те, що поняття "зупинення" та "припинення" адвокатської діяльності мають різну юридичну природу, та, відповідно, не є тотожними, з огляду на різний процедурний характер та особливості застосування, а відтак суд дійшов висновку, що дію положень Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1162 від 24.11.2014, які регулюють особливості саме припинення незалежної професійної діяльності з відповідними зобов`язаннями, не може бути розповсюджено на спірні відносини щодо зупинення адвокатської діяльності.

Як встановлено судом, в Єдиному реєстрі адвокатів України відомостей щодо ОСОБА_1 немає.

Таким чином, з 23.10.2014 ОСОБА_1 не здійснював адвокатської діяльності та не отримував доходу від такої діяльності, оскільки не мав усіх визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, що свідчить про відсутність факту зайнятості позивача в розумінні законодавства про зайнятість населення.

З огляду на наведене, суд вважає, що оскільки адвокатська діяльність ОСОБА_1 зупинена, то позивач не здійснює підприємницьку діяльність, тобто останній не є самозайнятою особою та відповідно не отримує прибуток від адвокатської діяльності, тому відповідачем помилково винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20814-17-У від 16.05.2019 року в сумі 21030 грн. Саама ж вимога про сплату боргу не відповідає встановленим у частини другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України вимогам правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, є протиправною, такою, що порушує законні права та інтереси позивача, а отже підлягає скасуванню.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності вчинених ним дій та прийнятого рішення.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

З огляду на наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Правові підстави для застосування положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору ухвалою суду від 16.10.2019.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33028) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20814-17-У від 16.05.2019, якою Головне управління ДФС у Рівненській області повідомило ОСОБА_1 , що станом на 09.07.2019 заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 21030,90 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 18 листопада 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.