Справа № 360/4822/19
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4822/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом адвоката Шмуйлової Інни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08.11.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Шмуйлової Інни Миколаївни (далі - представник) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Рубіжанське ОУПФУ), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського ОУПФУ від 02.10.2019 № 4100/02.2-17к «Про відмову в призначенні пенсії»;

- зобов`язати Рубіжанське ОУПФУ призначити пенсію за віком з урахуванням періодів роботи: прийнята в Ровеньківську фабрику індопошиття і ремонту одягу кравчинею легкої сукні 3 розряду 22.08.1977 (наказ № 65-ок від 22.08.1977); переведена учнем кравця верхнього одягу строком на 2 місяці 23.10.1978 (наказ № 119-ок від 02.11.1978); присвоєна кваліфікація кравчині по шиттю верхнього одягу 4 розряду 04.01.1979 (наказ № 3-ок від 04.01.1979); присвоєний 4 розряд кравчині по шиттю легкої сукні 11.06.1981 (наказ № 60-ок від 11.06.1981); звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП 05.08.1985 (наказ № 96-ок від 05.08.1985); прийнята в Ровеньківську фабрику індопошиття і ремонту одягу контролером ОТК 16.09.1986 (наказ № 109-ок від 15.09.1986); переведена кравчинею жіночої легкої сукні 5 розряду в експериментальний цех 28.01.1988 (наказ № 62-ок від 28.01.1988); в зв`язку з введенням нових тарифних умов оплати праці підтверджений 5 розряд кравчині жіночої легкої сукні 11.05.1988 (наказ № 127-ок від 11.05.1988); в зв`язку з реорганізацією Ровеньківської фабрики індопошиття і ремонту одягу переведена в Ровеньківський міськпобуткомбінат 01.04.1990 (наказ № 376 ОБУ від 18.12.1989); прийнята РовеньРовеньківський міськпобуткомбінат по переводу з фабрики індопошиття і ремонту одягу в якості кравчині жіночої легкої сукні 5 розряду 01.04.1990 (наказ № 376 ОБУ від 18.12.1989); згідно з рішенням виконкому Ровеньківської міськради народних депутатів Ровеньківський міськпобуткомбінат зареєстрований як орендне підприємство 29.09.1992 (рішення № 277/15 від 22.09.1992); згідно рішення зборів засновників від 20.01.1997 Ровеньківський АКБО зареєстрований як товариство з обмеженою відповідальністю 07.07.1997 (наказ № 47 від 01.07.1997); звільнена в зв`язку з переводом в дочірнє підприємство «Дім одягу» п. 5 ст. 36 КЗпП України 15.04.2000 (наказ № 87-ок від 17.04.2000); прийнята за переводом з ТОВ «Ровенькипобутсервіс» в фірму «Дім одягу» ДП ТОВ «Ровенькипобутсервіс» кравчинею 15.04.2000 (наказ № 3-ок від 17.04.2000); звільнена за згодою сторін ст. 36 п. 1 КЗпП України 09.02.2004 (наказ № 10-ок від 09.02.2004); 24.03.2004 почато виплату допомоги по безробіттю згідно п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» наказ № 105-б від 24.03.2004; 18.03.2005 закінчено виплату допомоги по безробіттю згідно п.п.12 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ОСОБА_1 з дати звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 03.09.2019.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач досягла пенсійного віку та має достатній стаж для призначення пенсії за віком. 03.09.2019 вона звернулася до відповідача з письмовою заявою про призначення їй пенсії за віком, рішенням Рубіжанського ОУПФУ від 02.10.2019 № 4100/02.2-17к їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком на підставі того, що некоректно виконано записи № № 2, 6, 7, 10, 11 при внесенні відомостей до трудової книжки, та щодо допомоги по безробіттю Ровеньківським міським центром зайнятості.

Позивач з таким рішенням не згодна, оскільки на час звернення до відповідача згідно даних трудової книжки та наданих довідок, копії яких додано до позову, позивач мала необхідний стаж роботи.

Трудова книжка позивача оформлена за правилами, встановленими розділом 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Затверджених наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту населення України від 29.07.1993 № 58.

Крім трудової книжки, вичерпну інформацію про спірні періоди роботи містять довідки, надані позивачем. Будь-якого іншого підтвердження трудового стажу чинне законодавство не вимагає.

З посиланням на норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, рішення ЄСПЛ у справах «Міллер проти Австрії», «Гайгузус проти Австрії», представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 12.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк.спр. 1-2).

22.11.2019 за вх. № 58045/2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 39-43), в якому останній заперечував проти позовних вимог з огляду на таке.

03.09.2019 позивач звернулася до Кремінського відділу обслуговування громадян Рубіжанського ОУПФУ з заявою, в якій просила провести правову оцінку документів для призначення пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону № 1058, додавши довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, копію довідки від 02.09.2019 № 915- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, паспорт НОМЕР_1 , трудову книжку від 24.08.1977 НОМЕР_2 ; копію свідоцтва про народження дитини ІІІ - ЕД НОМЕР_3 ; копію свідоцтва про одруження № НОМЕР_4 -ЕД № НОМЕР_5 .

Рішенням відповідача від 02.10.2019 № 4100/02.2-17к відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058, оскільки неможливо розрахувати загальний стаж у зв`язку з некоректним внесенням відомостей про роботу заявника в трудовій книжці.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058 жінки, які народились з 01.04.1959 по 30.09.1959 мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 58 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З урахуванням наведеного, документ, який підтверджує стаж роботи до січня 2004 року - це трудова книжка, після 01.01.2004 - дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Обов`язковою умовою для призначення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17.03.2015 (справа № 21-11а15).

З посиланням на пункт 2.4 Розділу 2 «Заповнення трудових книжок» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, відповідач зазначив, що при дослідженні трудової книжки позивача встановлено, що на сторінці 2-3 виконано некоректні, неакуратні, нерозбірливі, неточні записи №№ 2, 3, 4, 5, 6 при внесенні відомостей про прийом на роботу до Ровеньківської фабрики індпошиву та ремонту одягу та звільнення з зазначеного підприємства; на сторінці 4-7 записи про прийом на роботу до Ровеньківської фабрики індпошиву та переведення з зазначеного вище підприємства; на сторінці 6-7 запис № 11 при внесенні відомостей про прийом на роботу по переводу до Ровеньківського міськбиткомбінату, що суперечить пункту 2.4 Інструкції № 58 якої встановлено порядок заповнення трудових книжок. Запис на сторінці 13 за № 18 при закінченні виплати допомоги по безробіттю Ровеньківським міським центром зайнятості не зазначено, на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер, що суперечить пунктам 2.14-2.22 Інструкції № 58.

Позивачем відповідачу будь-які довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про виконання та інші документи, які містять відомості про спірні періоди роботи не надані.

Надані позивачем до суду довідки від 01.10.2019 № 124-128, видані ТОВ «Ровенькибитсервіс» м. Ровеньки, довідку від 23.10.2019 № 1032, видану територіальним відділенням фонду соціального страхування на випадок безробіття ЛНР в м. Ровеньки. Ці довідки викликають сумніви в їх достовірності, оскільки станом на дату видачі довідок ТОВ «Ровенькибитсервіс» та територіальне відділення фонду соціального страхування на випадок безробіття ЛНР в м. Ровеньки не здійснюють свою діяльність згідно чинного законодавства України.

Для витребування довідки про періоди роботи позивача, виписки із наказів по підприємству, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати та врахувати вказані довідки, здійснити проведення зустрічної перевірки неможливо, оскільки відповідно до частини другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З огляду на норми постанови КМУ від 07.11.2014 № 595, статті 44 Закону № 1058, статті 101 Закону № 1788, пункту 4.2 Порядку № 22-1, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» відповідач зазначив, що у разі надання позивачем будь-яких документів для призначення (перерахунку) пенсій, виданих підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території, застосувати в роботу не буде законних підстав.

Щодо вимоги про зобов`язання призначити пенсію з урахуванням періодів роботи з 22.08.1977 по 18.03.2005, відповідач зазначив про дискреційні повноваження органів ПФУ в питаннях призначення пенсії, та про неможливість суду підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. При цьому суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийняття рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Аналогічна позиція викладена в постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13, постанові Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015 у справі № К/800/34016/14, відповідно до яких суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Станом на день подання відзиву на позовну заяву позивач з довідками про стаж, які підтверджують спірні періоди роботи з 22.08.1977 по 18.03.2005, до відповідача не звертався, і у зв`язку з некоректними записами, які внесені до трудової книжки позивача за період з 22.08.1977 по 18.03.2005 неможливо врахувати для обчислення страхового стажу при призначенні позивачу пенсії.

Також відповідач заперечував проти стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі вищевикладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорту громадянина України (арк. спр. 10-14), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 15), довідки від 02.09.2019 № 915- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 16).

03.09.2019 позивач звернулась до Рубіжанського ОУПФУ із заявою, в якій просила провести первинну оцінку документів щодо права на призначення пенсії за віком (арк.спр. 44).

02.10.2019 Рубіжанським ОУПФУ прийнято рішення № 4100/02-2-17-к про відмову в призначенні пенсії, в якому зазначено, що, розглянувши заяву щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 від 03.09.2019 на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, а саме: 1) трудової книжки від 24.08.1977 НОМЕР_2 ; 2) копії свідоцтва про народження дитини ІІІ - ЕД НОМЕР_3 ; 3) копії свідоцтва про одруження № НОМЕР_4 -ЕД № 330100; 4) копії довідки від 02.09.2019 № 915- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, Рубіжанське ОУПФУ (Кремніський відділ обслуговування громадян) вирішило відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , причини: некоректне внесення відомостей про роботу заявника в трудовій книжці.

Рішення обґрунтовано тим, що відповідно до статті 26 Закону № 1058 жінки, які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 58 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до підпункту 4.2 пункту ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, головним спеціалістом Кремінського відділу обслуговування громадян Рубіжанського ОУПФУ перевірено зміст і належне оформлення наданих документів.

При перевірці наданих документів виявлено порушення пункту 2.4 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 № 110, а саме:

- некоректно виконано записи при внесенні відомостей про прийом на роботу до Ровеньківської фабрики індпошиву та ремонту одежі та звільнення з зазначеного вище підприємства (записи № 2 та № 6);

- некоректно виконано запис при внесенні відомостей про прийом на роботу до Ровеньківської фабрики індпошиву та переведення з зазначеного вище підприємства (записи № 7 та № 10);

- некоректно виконано запис при внесенні відомостей про прийом на роботу по переводу до Ровеньківського міськбиткомбінату (запис № 11);

- при закінченні виплати допомоги по безробіттю Ровеньківським міським центром зайнятості не зазначено номер та дату документу, на підставі якого внесено зазначений вище запис.

Тобто, розрахувати загальний стаж немає можливості, призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 неможливо.

Також у рішенні роз`яснено ОСОБА_1 порядок оскарження згідно із частиною четвертою статті 15 Закону України «Про звернення громадян» (арк.спр. 45-46).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових та соціальних пенсій.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом

Відповідно до статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058).

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (частина перша статті 26 Закону № 1058).

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.спр. 10), 01.05.2019 їй виповнилося 60 років, тобто досягла віку, який дає право на призначення пенсії за статтею 26 Закону № 1058 за умови наявності відповідного страхового стажу.

Надаючи оцінку наявності у відповідача підстав для прийняття оскаржуваного рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за її заявою від 03.09.2019, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Зазначена норма кореспондується з п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), відповідно до якої заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Форма і зміст заяви затверджена Порядком № 22-1 (додаток № 3).

Згідно з абзацом 5 пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до пункту 4.1 розділу І Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі (пункт 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1).

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Згідно з пунктом 4.7. розділу IV Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.

У відповідності до пункту 2 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 у заяві від 03.09.2019 просила Рубіжанське ОУПФУ провести первинну оцінку документів щодо права на призначення пенсії за віком (арк.спр. 44).

Така заява не може вважатися заявою про призначення пенсії, передбаченою статтею 44 Закону № 44 та Порядком № 22-1, за наслідками розгляду якої органом ПФУ приймається рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії, тому у відповідача були відсутні підстави приймати оскаржуване рішення, яке, в свою чергу, не відповідає критерію, визначеному пунктом 2 частини другої статті 2 КАС України, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію з дати звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 03.09.2019, вони задоволенню не підлягають, оскільки, як зазначено вище, Закон № 1058 та Порядок № 22-1 чітко визначають порядок звернення за призначенням пенсії, зокрема, передбачають обов`язкове звернення особи з заявою про призначення пенсії затвердженого Порядком № 22-1 зразка.

Заяву ОСОБА_1 від 03.09.2019 неможливо розцінити саме як заяву про призначення пенсії, в ній не міститься волевиявлення позивача про призначення пенсії, а наведена вимога провести первинну оцінку документів щодо права на призначення пенсії за віком.

При цьому суд роз`яснює позивачеві, що вона має право звернутись до відповідача заявою про призначення пенсії встановленого Порядком № 22-1 зразка, до якої слід додати всі необхідні для призначення пенсії документи, в тому числі оригінали довідок ТОВ «Ровенькибитсервіс» від 01.10.2019 № 124, від 01.10.2019 № 125, архівну довідку від 01.10.2019 № 127, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 01.10.2019 № 128 та № 126 (арк.спр. 17-21), яку позивачем долучено до матеріалів справи, проте які не надавалися органу ПФУ разом з заявою від 03.09.2019 про проведення первинної оцінки документів (заява датована 03.09.2019, а довідки - 01.10.2019).

Лише після надання органом ПФУ оцінки всім необхідним документам для призначення пенсії, доданим до відповідної заяви встановленого зразка, та прийняття рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії, вимога щодо зобов`язання органу ПФУ призначити пенсію з зарахуванням до страхового стажу усіх періодів роботи позивача, зазначених у трудовій книжці, може бути предметом розгляду в адміністративній справі.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Законом № 1058 не визначено порядку розгляду заяв громадян про проведення первинної оцінки документів щодо права на призначення пенсії за віком.

При цьому відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як зазначено вище, позивач 03.09.2019 звернулася до пенсійного органу із заявою про проведення первинної оцінки документів щодо права на призначення пенсії, за наслідками розгляду якої прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за відсутності заяви позивача про призначення пенсії, в той час як заява від 03.09.2019 мала бути розглянута у відповідності з вимогами Закону України «Про звернення громадян».

З огляду на наведене, заява ОСОБА_1 від 03.09.2019 є нерозглянутою у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог на підставі частини другої статті 9 КАС України та зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.09.2019 в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Разом з тим, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, тому суд наділений повноваженнями викласти правові висновки в мотивувальній частині рішення, надавши оцінку доводам відповідача, викладеним в оскаржуваному рішенні.

Відповідачем зазначено про некоректне виконання записів №№ 2, 6, 7, 10, 11 в трудовій книжці позивача та відсутності номеру та дати документу, на підставі якого внесено запис про закінчення виплати допомоги по безробіттю.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція) встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Трудова книжка НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_2 , дійсно містить нерозбірливі записи щодо спірного періоду роботи:

Так, Ровеньківська фабрика індпошиву та ремонту одягу: запис № 2 датовано 22.08.1977, міститься посилання на наказ № 65 о/к від 22.08.1972, а не 1977 року;

у записі № 6 - нерозбірливо виконано внесення відомостей щодо дати запису та дати документу, на підставі якого внесено запис (а саме - нерозбірливо зазначено рік);

Ровеньківська фабрика індпошиву:

у записі № 7 - нерозбірливо внесено відомості щодо дати наказу (15.9.86) та номеру наказу;

запис № 10 - 01.04.1990 - у зв`язку з реорганізацією Ровеньківської фабрики індпошиву та ремонту одягу переведена у Ровеньківський міськбиткомбінат, нерозбірливо зазначено номер та дату наказу;

запис № 11 - 01.04.1980 - прийнята за переводом з фабрики індпошиву та ремонту одягу та прийнята в якості кравчині жіночого легкого плаття п`ятого розряду; нерозбірливо зазначено номер та дату наказу;

Ровеньківський центр зайнятості:

запис № 17 - 24.03.2004 - розпочата виплата допомоги по безробіттю відповідно ст. 23 п.1 Закону України «Про ЗОДСС на випадок безробіття» від 24.03.2004 № 105;

запис № 18 - 18.03.2005 - закінчена виплата допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», без зазначення номеру та дати документа (арк.спр. 23-26).

Іншим записам у трудовій книжці позивача відповідачем не надавалася оцінка, та не зазначалося про можливість чи неможливість включення інших періодів роботи до загального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком.

Щодо записів № 17 та 18 про початок та припинення виплати допомоги по безробіттю Ровеньківським центром зайнятості, суд зауважує, що згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідачем у відзиві зазначено, що документ, який підтверджує стаж роботи до січня 2004 року - це трудова книжка, після 01.01.2004 - дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, оскільки виплата допомоги по безробіттю позивачеві розпочата 24.03.2004, відповідач повинен обчислювати страховий стаж ОСОБА_1 після січня 2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, і відсутність в записі № 18 трудової книжки номеру та дати документа не може бути безумовною підставою для відмови в зарахуванні періоду отримання допомоги по безробіттю у порядку, визначеному законом, до загального страхового стажу позивача.

Щодо записів №№ 6, 7, 10 та 11, які дійсно є частково нерозбірливими, суд зазначає, що ОСОБА_1 має довідки, видані ТОВ «Ровенькибитсервіс», які можуть бути надані відповідачеві разом з заявою про призначення пенсії та трудовою книжкою на підтвердження страхового стажу, і відповідач при розгляді такої заяви повинен надати оцінку відомостям, що містяться у таких довідках, у взаємозв`язку з даними, що внесені до трудової книжки, та вирішити питання про призначення пенсії ОСОБА_1 .

Відповідач у відзиві зазначив про неможливість прийняття до роботи вказаних довідок, оскільки вони видані підприємством, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 03.12.2019 за № місцезнаходженням ТОВ «Ровенькибитсервіс» є Луганська область, м. Ровеньки, вул. Комуністична, буд. 1 (арк.спр. 62-65).

Згідно із статтею 14 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.06.2014) у районі проведення АТО можуть вводитися тимчасові обмеження прав і свобод громадян.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р м. Луганськ належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Закон України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" від 18.01.2018 № 2268-VIII (далі - Закон № 2268-VIII) має на меті визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

У межах тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях діє особливий порядок забезпечення прав і свобод цивільного населення, визначений цим Законом, іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Крім того, відповідач має враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави видачі уточнюючих страховий стаж довідок підприємством, що розташоване на тимчасово непідконтрольній українській владі території, порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

З огляду на наведене, суд вважає, що посилання відповідача не неможливість прийняття до роботи довідок від 01.10.2019, виданих ТОВ «Ровенькибитсервіс», є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплати судового збору в розмірі 384,20 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Шмуйлової Інни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 ) до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, місцезнаходження: 93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, 35А) про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 02 жовтня 2019 року № 4100/02-2-17к про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 вересня 2019 року в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області судовий збір у сумі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.) на користь ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя А.Г. Секірська