Справа № 163/777/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12150/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань - Чопко Ю.Т.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2019 року (головуючий суддя: Чишій С.С., місце ухвалення - м. Любомль) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

встановив:

ОСОБА_1 , 17.04.2019 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову Волинської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 0406/205000/19 від 13.03.2019, якою визнано громадянина ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становлять 83721,24 грн, а справу закрити.

Обґрунтовуючи позов покликається на те, що жодного відношення до продажу компанією UAB «T&S MOBILE» громадянину ОСОБА_5 автомобіля «Рено Меган» не має. Звернувшись до митного брокера ОСОБА_2 , надав йому всі наявні у нього оригінали документів на автомобіль, які отримав від продавця. Дій, що спрямовані на неправомірне звільнення від слати в повному обсязі митних платежів під час митного оформлення транспортного засобу, не вчиняв, оскільки у митній декларації достовірно заявлено фактичні відомості, що відповідають поданим митниці документам. Відповідно до умов фактури вартість автомобіля становить 1150 євро, яку фактично сплатив продавцеві. Рішення про коригування митної вартості митницею не приймалось, тобто було визнано заявлену у декларації митну вартість автомобіля. Службова записка УАМП Волинської митниці ДФС не є належною та допустимою підставою для зміни митної вартості товару для вимоги доплати митних платежів. Відповідачем не вчинено всіх необхідних і достатніх процесуальних дій, що передбачені ст.508 МК України, оскільки під час здійснення провадження і розгляду справи жодним чином не обумовлено підстав надання переваги в доказовій силі документам, отриманим від литовських митних органів, над документами, які були подані до митного оформлення та не надано їм належної оцінки.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2019 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення суперечить нормам матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що отримані в порядку ст. 352 МК України від литовських митних органів докуменми, в розумінні ст. 495 МК України, є належними і допустимими доказами, що підтверджують доведеність вини позивача у вчиненні порушення митних правил. Згідно документів отриманих від литовських митних органів, позивач придбав транспортний засіб марки «Рено Меган» у компанії UAB «T&S MOBILE» за ціною 4000 євро. Серед отриманих від литовських митних органів документів була копія реєстраційної картки транспортного засобу на території України, яка була надіслана до компанії UAB «T&S MOBILE» для підтвердження вивезення транспортного засобу за межі Європейського союзу, оскільки експортна декларація при вивезенні не подавалась. Крім того, згідно графи 9 поданої до митного оформлення митної декларації типу ІМ40ДЕ № 205090/2018/036354 особою, відповідальною за фінансове врегулювання є ОСОБА_1 .

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що митне оформлення легкового автомобіля «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , здійснене 16.05.2018 посадовою особою митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС за поданою ОСОБА_2 митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/036354.

Згідно рахунку-фактури від 09.05.2018 вартість транспортного засобу становить 1150 євро, його продавцем виступав «ОСОБА_6», отримувачем - ОСОБА_3 .

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 37 375,92 грн було нараховано та сплачено 17 584,57 грн митних платежів.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 05.11.2018 про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких, зокрема, «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN № 18LTKR1000EK01F949 від 27.01.2018, довідки-рахунок (документа під назвою «Pazyma-Saskaita») серії TSN № 2399 від 27.01.2019, касового ордера (документа під назвою «KASOS PAJAMU ORDERIS») серії TSM № 01043 від 26.01.2018, автомобіль «Рено Меган» був проданий компанією UAB «T&S MOBILE» громадянину ОСОБА_4 за ціною 4000 євро.

З огляду на різницю вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення, стосовно вартості в литовській експортній митній декларації, різниця розміру митних платежів становить 27907,08 грн, що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.

Інспектором Волинської митниці ДФС, 30.01.2019 складено щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 0406/20500/19 за ознаками ст. 485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта ОСОБА_2 під час митного оформлення автомобіля «Рено Меган» вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів, тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

Заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М., 13.03.2019 виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 0406/20500/19 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 83721,24 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.

З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Статтею 485 Митного кодексу України, (в редакції чинній на час ввезення транспортного засобу позивачем) передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта вчинення такого на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (частини 5, 6 статті 264 МК України).

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно матеріалів справи, під час митного оформлення транспортного засобу марки «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , разом із митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/036354 подано рахунок-фактура від 09.05.2018, згідно якого вартість вказаного транспортного засобу становить 1150 євро, а продавцем є «ОСОБА_6», отримувачем - ОСОБА_3 .

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що будь-яких доказів щодо фальсифікації поданих до митного оформлення в Україні документів, їх недійсності чи недостовірності в матеріалах справи відсутні, не здобуті такі і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та доказами для притягнення позивача до відповідальності за ст. 485 МК України, були відомості одержані від митних органів Литовської Республіки, зокрема: експортна митна декларація № 18LTKR1000EK01F949, довідка-рахунок серії TSN № 2399, касовий ордер серії TSM № 01043.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані документи на думку митного органу містять невідповідності з документами, наданими позивачем для митного оформлення транспортного засобу на території України, зокрема, щодо ціни транспортного засобу, а також особи, яка здійснила оплату вартості транспортного засобу.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно рахунку-фактури від 09.05.2018 вартість вказаного транспортного засобу становить 1150 євро, продавець є «ОСОБА_6», отримувачем - ОСОБА_3 , а згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN № 18LTKR1000EK01F949 від 27.01.2018, довідки-рахунок (документа під назвою «Pazyma-Saskaita») серії TSN № НОМЕР_4 від 27.01.2019, касового ордера (документа під назвою «KASOS PAJAMU ORDERIS») серії TSM № 01043 від 26.01.2018, автомобіль «Рено Меган» був проданий компанією UAB «T&S MOBILE» громадянину ОСОБА_4 за ціною 4000 євро. Тобто, вказаний автомобіль був проданий іншою компанією та іншій особі, зокрема ОСОБА_4 .

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що сама по собі експортна декларація підтверджує лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу до Литовської Республіки.

В свою чергу відповідач як суб`єкт владних повноважень не перевірив обставин завершення експорту транспортного засобу, не направив запиту компанії, яка фігурує відправником товару згідно з документами, наданих митними органами Литовської Республіки та документами, поданими до митного оформлення позивачем, в ході здійснення провадження та розгляду протоколу № 0406/20500/19 не опитано декларанта (митного брокера) ОСОБА_2 , який здійснював митне оформлення транспортного засобу та його декларування, про обставини декларування і надання йому відповідних документів.

За таких обставин отримані від митних органів Литовської Республіки документи, на переконання суду апеляційної інстанції, не є беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у діях позивача умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару.

В силу приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідачем не наведено належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Отже, апеляційна скарга Волинської митниці ДФС не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2019 року у справі № 163/777/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
В. В. Ніколін