Справа № 1.380.2019.006351
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006351
УХВАЛА

про повернення заяви

03 грудня 2019 року
м.Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Крутько О.В., перевіривши матеріали заяви Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю ТД ВБК про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю ТД ВБК.

Ухвалою від 02.12.2019 року заяву Головного управління ДПС у Львівській області було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали до 09:30 год. 03.12.2019 року. Так, в ухвалі заявнику було роз`яснено, що недоліки позовної заяви слід усунути, шляхом подання до суду: документа про сплату судового збору.

Згідно матеріалів справи, заявника повідомлено належним чином про підстави залишення заяви без руху та наслідки неусунення недоліків заяви, яку залишено без руху, оскільки копія ухвали про залишення заяви без руху від 02.12.2019 року отримана уповноваженою особою заявника 02.12.2019 року о 10:50 год., що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

02.12.2019 року о 15:10 год. до канцелярії суду надійшла заява представника заявника про усунення недоліків на виконання вимог ухвали від 02.12.2019 року. В обґрунтування заяви про усунення недоліків, заявник вказує про відсутність підстав для сплати судового збору, оскільки за подання заяви щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна судовий збір не сплачується. Крім того заявник зазначає, що станом на середину 2019 року у Головного управління ДПС у Львівській області відсутні залишки кошторисних призначень та відкритих асигнувань по рахунку 9295 КПКВ 3507010. Представник заявника також зазначає, що у випадку необхідності сплати судового збору відстрочити його сплату до ухвалення судового рішення по справі.

Вирішуючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, суддя керується наступним.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.8 вказаного Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1)розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2)позивачами є: а)військовослужбовці; б)батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в)одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г)члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ)особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3)предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналогічно, в силу ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вказані норми дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому, єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові від 23.01.2015 року №2 Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI Про судовий збір зазначив, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас, якщо ці бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зокрема, звільнення (відстрочення) від сплати судового збору відповідних органів не узгоджується з п.1 ч.1 ст.129 Конституції України, яким передбачено, що однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, надання пільг (у даному випадку, відстрочення сплати судового збору) відповідним органам як сторонам в окремих категоріях справ може розцінюватися як надання їм певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу, зокрема, юридичними та фізичними особами, які, безперечно, зобов`язані сплачувати відповідний збір.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 22.02.2018 року у справі №552/6814/17 (К/9901/23570/18).

При цьому, суд зауважує, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, оскільки право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх цивільних прав та обов`язків, пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом (Голдер проти Сполученого Королівства і Z та інші проти Сполученого Королівства, Ейрі проти Ірландії).

Отже, згідно з практикою Європейського Суду, компетенцією внутрішніх державних органів є визначення найбільш доцільних способів регулювання доступу до правосуддя та ЄС не оцінює фактів, що зумовили прийняття судами саме цього, а не іншого рішення. Вимога сплати зборів судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на вищевикладене, суддя приходить до висновку, що оскільки Головне управління ДПС у Львівській області є бюджетною установою і діє як суб`єкт владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи чи заблокованість коштів на розрахунковому рахунку через безспірне списання коштів за виконавчими листами не є підставою для відстрочення сплати судового збору у справі.

Таким чином, клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Щодо покликань заявника про те, що судовий збір за подання заяви щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна не сплачується, а відтак необхідно у даному випадку враховувати висновки Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду в аналогічних правовідносинах, які викладені в постанові від 11.12.2018 року у справі №826/4553/17 (№К/9901/38123/18), то суддя повторно зазначає, що вказана постанова містять висновки, зроблені судом касаційної інстанції на підставі аналізу положень ст.183-3 КАС України в редакції, чинній до 15.12.2017 року. Суддя відзначає, що такі норми втратили чинність, а тому застосуванню судом не підлягають.

Вказана позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.01.2019 року у справі №640/18757/18 (адміністративне провадження №К/9901/1712/19) та в ухвалі Верховного Суду від 16.07.2019 року у справі №640/9392/19 (адміністративне провадження К/9901/19358/19).

Отже, за звернення до суду з заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків в порядку ст.283 КАС України ГУ ДПС у Львівській області повинно сплачувати судовий збір.

Загалом, при вирішенні клопотання заявника врахуванню підлягають приписи ч.2 ст.283 КАС України, якою встановлено максимальний строк (не більше ніж 24 години), який надається заявнику для усунення недоліків, а невиконання вимог суду у такий строк тягне за собою наслідок у вигляді повернення заявнику заяви та доданих документів.

Крім того, ч.7 ст.283 КАС України визначено стислі строки розгляду судом заяви (не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду), та який може бути порушений у випадку продовження заявнику строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч.3 ст.283 КАС України, у разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків. Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів. Повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

За наведених обставин, суддя приходить до висновку, що у визначений судом строк недоліки заяви про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, яку було залишено без руху не усунено. Позивач не надав документа, що підтверджує сплату судового збору, що є підставою для повернення цієї заяви заявнику з усіма доданими до неї матеріалами.

При цьому, слід роз`яснити заявнику, що повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Керуючись ст.ст.283, 256, 295, 297, п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволені клопотання представника Головного управління ДПС у Львівській області про відстрочення сплати судового збору за звернення до суду із заявою.

Повернути Головному управлінню ДПС у Львівській області заяву Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю ТД ВБК про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала заяву, разом із заявою та доданими до неї документами.

Роз`яснити, що повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її складення.

Суддя Крутько О.В.