Справа № 540/1708/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1708/19
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом, в якому просила зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області розглянути її заяву про врахування архівної довідки № 465 від 13.05.2019 при перерахунку розміру її пенсії за віком; зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок розміру пенсії за віком з урахуванням архівної довідки № 465 від 13.05.2019 та виплатити різницю пенсії на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 17.05.2019 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області з проханням врахувати при перерахунку розміру пенсії інформацію з довідки № 465 від 13.05.2019. Комісія рішенням позивачу відмовило у розгляді її звернення як повторного, оскільки довідка № 465 містить аналогічну інформацію як у довідках №№ 412 та 508, що були предметом розгляду 04.01.2018. Позивач вважав таку відмову незаконною у зв`язку із чим просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Херсонський окружний адміністративний суд рішенням від 17 вересня 2019 року зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) здійснити перерахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) починаючи з 02.11.2017 року, з урахуванням стажу роботи в колгоспі "Дружба" Високопільського району та архівної довідки № 445 від 20.11.2017 року та виплатити різницю пенсії на користь ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, пенсійний орган подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 01.03.1995 року отримувала пенсію по ІІ групі інвалідності від загального захворювання відповідно до Закону України "Про державну службу".

02.11.2017 позивач звернулась до Високопільського сектору обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, до якої додала архівну довідку № 412 від 02.11.2017 року, в подальшому довідку № 445 від 20.11.2017 року, а згодом і довідку № 492 від 15.12.2017 року, які були розглянуті комісією 04.01.2018 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області рішенням від 26.01.2018 № 965/02 відмовило у зарахуванні сум заробітної плати для обрахунку пенсії, зазначеної у довідці № 445 за 1974 та 1975 роки роботи у колгоспі Дружба. Відмова обґрунтована тим, що ці періоди роботи та отримані позивачем суми заробітної плати не підтверджені первинними документами.

ОСОБА_1 була змушена оскаржити до суду таке рішення відповідача, однак Херсонський окружний адміністративний суд ухвалою від 23.05.2019 позовну заяву повернуто позивачеві на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.

17.05.2019 року позивач знову звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області з проханням врахувати при перерахунку розміру пенсії інформацію з довідки № 465 від 13.05.2019, де зазначено, що в особовому рахунку позивача в розділі «справочно» зазначена сума виплачена в грудні 1974 року в сумі 1 277,38грн і річна сума 3 656,25грн, що відповідає сумам зазначеним в довідці № 445 від 20.11.2017 , архівній довідці № 332 від 28.04.2018, записами в трудовій книжці.

ГУ ПФУ в Херсонській області надіслало позивачеві лист вих. № 402/р-99-1 від 31.05.2019, в якому вказано, що звернення позивача розглянуто та вирішено, що відсутні підстави для розгляду питання щодо врахування для обчислення пенсії довідки № 465, оскільки вона не містить нової інформації. Вказані у ній відомості вже були предметом розгляду на Комісії 04.01.2018.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявність розбіжностей у документах, які подані позивачем та тих, які в ході перевірки отримані Пенсійним фондом, не можуть позбавляти пенсіонера права на зарахування періоду його роботи для обчислення пенсії, який підтверджений необхідними документами, зокрема записами у трудовій книжці.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За правилами частин 1, 2, 4 статті 24 до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, яким запроваджено систему персоніфікованого обліку, набрав чинності з 01.01.2004 р.

Отже, набутий особою до цієї дати страховий стаж обчислюється на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом; періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Вказаним законодавством є Закон України від 05.11.1991р. №1788-XII "Про пенсійне забезпечення", статтею 62 якого передбачалося, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

За змістом пунктів 1, 2, 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Через відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пункту 17 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 через відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Отже, страховий стаж, а також періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії - до 1.01.2004 підтверджуються трудовою книжкою. І лише у разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про виконувану роботи, то для підтвердження трудового стажу приймаються довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, а у випадках, визначених п.17, п.18 Порядку № 637 - враховуються показання не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

В ході судового розгляду встановлено, що записами в трудовій книжці, довідками виданими Трудовим архівом Високопільського району Херсонської області, зокрема №№ 445, 465, підтверджується той факт, що ОСОБА_1 у період з 1971-1977 року значилась членом колгоспу "Дружба" Херсонської області Високопільського району на посадах економіста та головного економіста і отримувала заробітну плату, розрахунок якої наведений у цих довідках.

Крім того, при вивченні рішення Комісії від 26.01.2018 № 965/02 встановлено, що спеціалістами сектору ГУ ПФУ в Херсонській області було здійснено ряд заходів для перевірки відомостей вказаних у довідках. В ході цієї перевірки виявлені розбіжності між інформацією зазначеною у довідках та відомостями отриманими під час перевірки. З підстав не підтвердження первинними документами інформації зазначеної у довідці від 20.11.2017 № 445 позивачеві відмовлено у врахуванні сум заробітної плати отриманої за період з 1974 та 1975 роки.

Слід зазначити, що відмовляючи позивачеві зарахувати спірний період для обрахунку пенсії з підстав наявності розбіжностей, орган Пенсійного фонду як суб`єкт владних повноважень допустив порушення законних прав позивача ще 26.01.2018 року, адже в ході перевірки відповідач мав би усунути усі розбіжності за рахунок отриманої ним інформації.

При цьому наявність розбіжностей у документах, які подані позивачем та тих, які в ході перевірки отримані Пенсійним фондом, не можуть позбавляти пенсіонера права на зарахування періоду його роботи для обчислення пенсії, який підтверджений необхідними документами, зокрема записами у трудовій книжці. Розбіжності щодо сум нарахування та виплати заробітної плати за вказаний період на які посилається відповідач, не є підставою для відмови позивачці у перерахунку пенсії, а за наявності інших документів підлягають усуненню та врахуванню органом пенсійного забезпечення, оскільки формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічну позицію висловив Верховний суд у справі № 638/18467/15-а, постанова від 30.09.2019.

Отримавши відмову, позивач була змушена отримувати нову довідку № 465 та повторно звертатись до Пенсійного фонду.

Однак, такі дії не призвели до бажаного результату, оскільки Пенсійний фонд знову відмовив зараховувати до обчислення пенсії спірний період роботи, пояснюючи тим, що вже приймалось рішення з цього приводу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі дії та рішення пенсійного органу є протиправними та спрямовані на створення перешкод позивачу в отриманні належного їй пенсійного забезпечення.

Так, права позивача були порушені ще при розгляді її заяви від 02.11.2017, оскільки нею були надані усі необхідні документи на підтвердження періоду роботи та отримання заробітної плати, проте відповідач не звернув на це уваги та відмовив без відповідних на те підстав.

Також, нараховані суми пенсії, на виплату якої пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження шестимісячним строком (в межах загального строку позовної давності).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові № 646/6250/17 від 24.04.18 зазначив, згідно статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Отже, у спірних правовідносинах, що склались між сторонами у справі строк позовної давності не застосовується, оскільки саме протиправні дії відповідача призвели до порушення прав позивача.

Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи приписи частини 2 статті 9 КАС України належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язати здійснити перерахунок розміру пенсії за віком позивачеві починаючи з дня першого звернення ОСОБА_1 із заявою від 02.11.2017 року, надання архівної довідки № 445 від 20.11.2017 року та виплатити різницю пенсії.

Згідно з п. 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (див.,зокрема, рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. A."and Others v. Belgium"). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див., зокрема,рішення у справі "Beyeler v. Italy"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно з п. 17 рішення у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України» за заявою № 23620/05, будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Апеляційний суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак пенсійним органом в ході судового розгляду справи не доведено правомірність відмови у зарахуванні сум заробітної плати, які відображені у довідці № 445 від 20.11.2017 року за 1974-1975 року, а як результат і відмови у розгляді зави про перерахунок пенсії з врахуванням архівної довідки № 465 від 13.05.2019 року при перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.

Посилання апелянта на те, що первинними документами не підтверджені суми, які зазначені в довідці від 20.11.2017 № 445 за 1974 та 1975 роки відхиляються колегією суддів, адже в ході судового розгляду встановлено, що записами в трудовій книжці, довідками виданими Трудовим архівом Високопільського району Херсонської області, зокрема №№ 445, 465, підтверджується той факт, що ОСОБА_1 у період з 1971-1977 року значилась членом колгоспу "Дружба" Херсонської області Високопільського району на посадах економіста та головного економіста і отримувала заробітну плату, розрахунок якої наведений у цих довідках.

З викладених вище мотивів не сприймаються також і доводи апелянта, що довідка № 465 не містить нової інформації, ніж та яка була врахована під час прийняття рішення Комісією.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі № 540/1708/19 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Федусик А.Г. Семенюк Г.В.