Справа № 160/3199/19
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 160/3199/19
Провадження № 2-а/201/343/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції Дніпропетровської області капітана поліції Горобцова Михайла Олександровича, Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції Дніпропетровської області, третя особа Державна казначейська служба України про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21 червня 2019 року за підсудністю надійшла справа за указаним позовом з Третього апеляційного адміністративного суду.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 вказує на те, що 05 березня 2019 року близько 04 годин 00 хвилин ОСОБА_1 на належному йому автомобілі MERCEDES-BENZ 311CDI д.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Набережна Січеславська, м. Дніпро з боку ж/м Перемога в напрямку Центрального мосту м. Дніпро. Свій рух ОСОБА_1 здійснював з дозволеною в межах населеного пункту швидкістю. На перехресті вул. Набережна Січеславська та вул. Ливарна ОСОБА_1 зупинився на червоне світло світлофора в правому крайньому ряду проїжджої частини. В цей час до його автомобіля, по сусідній смузі руху під`їхав службовий автомобіль патрульної полії в якому знаходилось два співробітники патрульної поліції. Співробітник патрульної поліції, що знаходився на передньому пасажирському сидінні автомобілю опустив дверне скло та жестом запропонував ОСОБА_1 також опустити скло свого автомобіля, на що той погодився. Після цього зазначений співробітник поліції звинуватив ОСОБА_1 у перевищенні швидкісного режиму під час руху та наказав пред`явити документи. На зазначену вимогу ОСОБА_1 поцікавився яким саме чином співробітником поліції було зафіксовано порушення дозволеної швидкості - на що будь якої вмотивованої відповіді не отримав, ОСОБА_1 було лише повторно наказано надати водійське посвідчення. Оскільки сказані події відбувались на регульованому світлофором перехресті, ОСОБА_1 повідомив співробітникам поліції, що зупинить автомобіль на парковці, яка находилась в кількох метрах від перехрестя. Зупинивши автомобіль на паркові ОСОБА_1 дочекався коли до нього підійшли вищевказані співробітники поліції. Після цього один з співробітників поліції (як надалі з`ясувалось це був інспектор патрульної поліції роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції Дніпропетровської області капітан поліції Горобцов М.О.) в наказному тоні наказав ОСОБА_1 передати йому для ознайомлення посвідчення водія. Після цього ОСОБА_1 запитав, що стало підставою для зупинки автомобіля та чи було ОСОБА_1 вчинено порушення чинних ПДР України. На дані заперечення ОСОБА_2 повідомив, що факт порушення ним встановлено пояснення ОСОБА_1 його не цікавлять та знову наказав надати йому для ознайомлення посвідчення водія. На зазначену вимогу ОСОБА_1 пред`явив ОСОБА_2 для ознайомлення своє посвідчення водія, зауваживши при цьому, що передавати його в руки він не має наміру, скільки це суперечить як ПДР України так і Закону України «Про національну поліцію». ОСОБА_2 та інший співробітник поліції своїми наказами змусили його вийти з автомобіля та повідомили, що мають намір затримати ОСОБА_1 , провести поверхневий огляд та доставити до найближчого відділення поліції для встановлення особи. Зазначену вимогу було висловлено саме ОСОБА_2 . На зазначену вимогу ОСОБА_2 ОСОБА_1 повідомив, що не заперечує проти поїздки до відділення поліції, але в цьому немає необхідності, оскільки, як вже було зазначено раніше, він вже пред`являв працівникам поліції для ознайомлення своє посвідчення водія та має змогу пред`явити їм для встановлення своєї особи паспорт громадянина України. Коли ОСОБА_1 повернувся до дверей свого автомобіля для того щоб знайти в його салоні свій паспорт - ОСОБА_2 , разом з іншим співробітником поліції накинулись на нього, заламали ззаду руки та наділи на них кайданки. Після цього ОСОБА_1 силоміць посадили в службовий автомобіль та доставили до Соборного відділення поліції. В приміщенні Соборного ВП, ОСОБА_2 , не знімаючи з ОСОБА_1 кайданок, своєю рукою заліз до внутрішнього карману куртки ОСОБА_1 та дістав звідтіля гаманець в якому знаходилось посвідчення водія, дістав його та став складати відносно ОСОБА_1 постанову про адміністративне правопорушення. На неодноразові зауваження ОСОБА_1 про протиправність дій та вимогу надати йому можливість звернутись до адвоката за захистом свої прав - ОСОБА_2 жодним чином не реагував. Таким чином ОСОБА_2 протримав ОСОБА_1 в кайданках з моменту затримання близько 30-40 хвилин.

Зазначені дії ОСОБА_2 , що виразились в застосуванні до ОСОБА_1 фізичної сили та кайданок, його незаконному затриманні, незаконному доставлянні до Соборного ВП та подальшому незаконному особистому огляді позивач вважає протиправними такими, що вчиненні з грубим порушенням чинного Законодавства України та виключно з метою покращення особистих професійних показників, такими, що принизили його особисту честь та гідність, а також завдали йому фізичні та моральні страждання.

Представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України також надала суду заяву, в якій просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім того, представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 25 липня 2019 року було надано відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що позивачем в позовній заяві викривлено справжні обставини події, що свідчить про його нещирість у наданні ним пояснень по суті даної справи та вказала, що всі обставини зазначеної події зафіксовані на портативні відеореєстратори поліцейських. На вказаних відеозаписах зафіксовано вчинення позивачем інкримінованого правопорушення, а саме закриття номерного знаку транспортного засобу стороннім предметом, ненадання поліцейському на законну вимогу посвідчення водія відповідної категорії для повного ознайомлення зі всією викладеною в ньому інформацією (на відеозаписі чітко видно, що позивач умисно закриває пальцем серію та номер водійського посвідчення та не реагує на вимогу поліцейського припинити заважати ознайомленню з документом). Вказаними відеозаписами повністю спростовується твердження позивача, викладені в його позовній заяві, щодо суттєвих обставин справи. Натомість з таких відеозаписів вбачається, що позивач поводився зухвало та фактично чинив пасивний опір поліцейським, що виразилось в тому, що він не виконував законні вимоги працівників патрульної поліції, не надав можливості ознайомитись зі змістом документа, що вимагався на законних підставах. Отже поліцейські діяли в межах наданих повноважень та в спосіб, встановлений чинним законодавством. Поліцейським відносно позивача були вчинені визначені нормами чинного законодавства певні процесуальні дії, направлені на забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення. А відтак, такі дії поліцейських не можуть бути розцінені як неправомірні чи протиправні, натомість такі дії поліцейських є законними, оскільки вчинені на підставі та у суворій відповідності до зазначених вище норм чинного законодавства, а тому на відповідачів не може бути покладено й обов`язку щодо відшкодування шкоди, яка нібито була завдана такими діями. Крім того, будь яких аргументованих доказів заподіяння моральної шкоди (так само, як і фізичної), її розміру та причинно-наслідкового зв`язку між діями певних осіб і заподіянням такої шкоди позивачем не надано.

Представник Державної казначейської служби України надав суду заяву та письмові пояснення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять належних доказів неправомірності рішень, дій чи бездіяльності відповідача.

Згідно із ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи та надані сторонами відеозаписи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери патрульного та матеріалів справи, 05 березня 2019 року поліцейськими патрульної поліції було здійснено зупинку транспортного засобу MERCEDES-BENZ 311CDI д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки поліцейські підійшли до вказаного автомобіля з боку водія та представившись, повідомили причину зупинки і висунули водію вимогу пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно із ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водій спочатку відмовився виконати вищезазначені вимоги поліцейського, мотивуючи це тим, що він не погоджується з озвученою йому причиною зупинки і протиправною на його думку дій поліцейських. Поліцейським водієві було повідомлено, що відмова від пред`явлення вищезазначених документів також є правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, проте водій продовжував не пред`являти зазначені документи.

Після цього поліцейський повідомив водієві, що буде вимушений притягнути його до адміністративної відповідальності за вищезазначене правопорушення і, для того, щоб провести розгляд справи на місці. На що водій повідомив, що має паспорт громадянина України та почав його шукати в салоні автомобіля.

Через деякий час водій показав поліцейському документ. Водієві поліцейським було повідомлено , що він закриває пальцями руки реквізити документу і це не може вважатись пред`явленням документу на вимогу поліцейського, але водій сховав посвідчення водія. Тоді поліцейський повідомив водія, що, так як його особу не встановлено, до нього буле застосовано адміністративне затримання на підставі та його буде доставлено до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. Також водієві було повідомлено, що для його затримання поліцейським може бути застосовано відносно нього фізичну силу на підставі ст. 44 ЗУ «Про Національну поліцію» та спеціальний засіб «кайданки» на підставі ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію», як до затриманого.

Після попередження поліцейським водія про можливість застосування фізичної сили, останній самостійно вийшов із салону автомобіля. Далі поліцейським до водія було висунуто вимогу показати вміст особистих речей, на підставі ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію», якою передбачено порядок здійснення поверхневої перевірки особи. На вказану вимогу водій відреагував відмовою, на вимогу повернутися до поліцейського спиною, для того, щоб він міг провести руками по поверхні його одягу з метою виявлення заборонених у вільному обігу предметів водій також відреагував негативно. У зв`язку із наведеним, поліцейським до водія було застосовано фізичну силу та спеціальний засіб кайданки, як до затриманого, та в подальшому доставлено до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

У службовому приміщенні Соборного ВП поліцейський почав проводити поверхневу перевірку водія, у ході якої з кишені куртки, що була на водієві дістав шкіряний гаманець, а з нього - посвідчення водія (серія НОМЕР_2 , видане 05.04.2011 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Вказане посвідчення водія поліцейський взяв до рук та поклав на стіл біля входу до приміщення чергової служби Соборного ВП, а гаманець помістив до нагрудного карману куртки затриманого, після чого останній почав пред`являти до поліцейського претензії, що той копирсається у його кишенях.

Відповідно до протоколу про адміністративне затримання гр. ОСОБА_1 серія АЗ №132489, складеного 05 березня 2019 заступником командира батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області ДПП капітаном поліції Горобцовим М.О., ОСОБА_1 був затриманий у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, для встановлення особи, розгляду справи. У відповідних графах протоколу проставлені відмітки про відмову затриманої особи від підписів, та зазначено, що громадянин до кімнати затриманих і доставлених не поміщувався, особистий огляд не проводився. Про місце перебування затриманого повідомлено центр безоплатної вторинної правової допомоги.

В подальшому поліцейським було проведено розгляд справи за ч. 1 ст. 126 КУпАП, накладено відповідне адміністративне стягнення, складено відповідну постанову та, так як було досягнуто мету адміністративного затримання (особу затриманого було встановлено, розгляд справи проведено), позивача було звільнено. Період адміністративного затримання - з 04 год. 10 хв. по 04 год. 45 хв. 05.03.2019 року (35 хвилин).

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП від 13 червня 2019 року встановлено, що 05 березня 20149 року капітаном поліції ОСОБА_2 , відносно водія транспортного засобу MERCEDES-BENZ 311CDI д.н. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ№964741 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те, що останній керував вказаним ТЗ із закритим стороннім предметом номерним знаком, при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн. Також встановлено, що в складі автопатруля з позивним «Легіон-0052», спільно виконували службові обов`язки заступник командира батальйону № 2 Управління капітан поліції Горбцов М.О. та інспектор взводу №1 роти 2 батальйону №2 Управління лейтенант поліції Прошак Є.І. Зазначено, що в ході службового розслідування до УПП в Дніпропетровській області ДПП за вх. УПП № 3991 від 29 травня 2019 року надійшов лист прокуратури Дніпропетровської області із зазначенням того, що прокуратурою Дніпропетровської області проведено перевірку за зверненням ОСОБА_1 щодо законності притягнення до адміністративної відповідальності та застосування заходів адміністративного примусу службовими особами управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та встановлено що співробітники патрульної поліції безпідставно, всупереч вимогам чинного законодавства, за відсутності на це необхідності, застосували до ОСОБА_1 заходи адміністративного примусу, фізичну силу, поліцейські превентивні заходи.

За результатами проведення службової перевірки встановлено, що відповідно до пп.пп. «б», «в» п. 1 ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію» капітаном поліції ОСОБА_2 відносно гр. ОСОБА_1 вмотивовано було застосовано кайданки, однак, в порушення вимог ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про Національну поліцію», вказаний поліцейський захід не було припинено, після досягнення мети його застосування, з урахуванням відсутності необхідності у подальшому застосуванні такого заходу після доставлення гр. ОСОБА_1 до приміщення Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Статтею 29 Закону визначено, що поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно із ч. 1 ст. 44 Закону поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Статтею 45 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено застосування спеціальних засобів.

1. Поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом.

2. Поліцейський уповноважений застосовувати спеціальні засоби тільки у разі, якщо він пройшов відповідну спеціальну підготовку.

3. Загальні правила застосування спеціальних засобів:

1) кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються:

а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти;

б) під час затримання особи;

в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого;

г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим;

ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Статтею 259 КУпАП чітко визначено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію.

Відповідно до ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконним застосуванням заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, проводиться в порядку, встановленому законом.

Також, відповідно до рішення Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська від 24 квітня 2019 року постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №964741 від 05 березня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП було скасовано.

Враховуючи вищевикладене, слід дійти до висновку про те, що співробітники патрульної поліції безпідставно, всупереч вимогам чинного законодавства, за відсутності на це необхідності, застосували до ОСОБА_1 заходи адміністративного примусу, фізичну силу та кайданки, а тому, позовні вимоги в частині визнання дій інспектора патрульної поліції роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції Дніпропетровської області капітана поліції Горобцова М.О. що виразились у застосуванні 05 серпня 2019 року в період з 03 години 50 хвилин до 04 години 35 хвилин до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 : безпідставної зупинки його транспортного засобу, спеціальних засобів впливу (прийомів рукопашного бою та засобів обмеження рухомості (кайданок); доставлянні до Соборного відділу поліції, проведенні особистого огляду та вилучення особистих речей та документів протиправними підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При цьому, п. 5 постанови Пленуму Верховного суду від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» регламентовано, що обов`язкову з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювала, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу..

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого відповідачем правопорушення, глибину душевних страждань позивача, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевних переживань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням (переживанням) позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1 000 грн.

Відтак, позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення частково.

Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити, що з аналізу норм пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача на підтвердження факту отримання позивачем юридичних послуг надано розрахунок вартості витрат на професійну правничу допомогу та прибутковий касовий ордер про отримання від ОСОБА_3 3000 грн., натомість докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт в матеріалах справи відсутні. З оглядну на вищевказане, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні такої вимоги у зв`язку із недоведеністю.

На підставі ст. 139 КАС України у зв`язку із частковим задоволенням адміністративного позову, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції Дніпропетровської області капітана поліції Горобцова Михайла Олександровича, Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції Дніпропетровської області, третя особа Державна казначейська служба України про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди задовольнити частково.

Визнати дії інспектора патрульної поліції роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції Дніпропетровської області капітана поліції Горобцова Михайла Олександровича що виразились у застосуванні 05 серпня 2019 року в період з 03 години 50 хвилин до 04 години 35 хвилин до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 : безпідставної зупинки його транспортного засобу, спеціальних засобів впливу (прийомів рукопашного бою та засобів обмеження рухомості (кайданок); доставлянні до Соборного відділу поліції, проведенні особистого огляду та вилучення особистих речей та документів протиправними.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача у розмірі 1000 грн.

У задоволенні решти вимоги відмовити.

Апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Федоріщев