Справа № 320/6757/18
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року № 320/6757/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2, Броварської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2, в якому, просить суд: - визнати протиправними (дії) бездіяльність міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2 за відмову в наданні запитуваної інформації ОСОБА_1 на його заяву від 31.10.2018 та надання недостовірної інформації про відсутність технічної можливості надати копії відеозаписів;

- зобов`язати міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2 надати запитувальну інформацію до суду та ОСОБА_1 , всі відеозаписи особистих прийомів міським головою та інших керівників Броварської міської ради за 2018 рік за участю позивача та стосовно розгляду його звернень;

- зобов`язати міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2 надати запитувальну інформацію до суду та ОСОБА_1 , всі відеозаписи сесій міської ради з 15.08.2017 стосовно розгляду заяв позивача на сесіях Броварської міської ради та погоджувальних рад Броварської міської ради;

- зобов`язати міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2 надати запитувану інформацію до суду та ОСОБА_1 всі відеозаписи засідань земельної комісії Броварської міської ради стосовно розгляду заяв позивача з 01.05.2017 року;

- зобов`язати міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2 надати запитувану інформацію до суду та ОСОБА_1 всі відеозаписи сесій міської ради та засідань земельної комісії Броварської міської ради стосовно розгляду питання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та його затвердження на сесії міської ради ОСОБА_3 стосовно земельної ділянки за адресом АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:057:0056.

- зобов`язати міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2 надати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 повернуто позовну заяву позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 скасовано, а справу направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 21.05.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є інвалідом війни II групи, яка призначена безстроково та має право на пільги передбачені в Законі України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Позивач 31.10.2018 звернувся до міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2 з запитом про надання інформації та надання копій відеозаписів під час розгляду звернення позивача, однак у відповіді від 30.10.2018 за підписом міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2, останній відмовився надати запитувану інформацію, повідомивши, що інформація запитувана у зверненні є, але не має технічної можливості надати її позивачу. Не погодившись з отриманою відповіддю позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Судове засідання яке призначено на 21.05.2019, у зв`язку з неявкою позивача та клопотанням представника відповідача відкладено на 19.06.2019.

Позивачем 19.06.2019 подано до суду пояснення по справі в яких останній просив розглядати дану справу за відсутності позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 залучено в якості співвідповідача Броварську міську раду Київської області.

У зв`язку із залученням співвідповідача судове засідання було відкладено на 29.07.2019.

Судове засідання 29.07.2019 було відкладено за обґрунтованим клопотанням відповідача на 13.08.2019.

В подальшому судове засідання 13.08.2019 було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та наступне судове засідання призначено на 10.09.2019.

10.09.2019 до суду позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог в якій останній просить суд:

- визнати протиправними (дії) бездіяльність міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2, за відмову в наданні запитуваної інформації позивачу, на його заяву від 31.10.2018 року, та надання недостовірної інформації, про відсутність технічної можливості надати копії відеозаписів;

- зобов`язати міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2 надати запитувану інформацію до суду та для позивача, всі відеозаписи особистих прийомів міським головою м. Бровари та інших керівників Броварської міської ради, за 2018 рік, за участю позивача та стосовно розгляду його звернень;

- зобов`язати міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2 надати запитувану інформацію до суду та для позивача, всі відеозаписи сесій міської ради з 15.08.2017 року, стосовно розгляду заяв позивача на сесіях Броварської міської ради та погоджувальних рад Броварської міської ради;

- зобов`язати міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2 надати запитувану інформацію до суду та для позивача, всі відеозаписи засідань земельної комісії Броварської міської ради стосовно розгляду заяв позивача з 01.05.2017 року;

- зобов`язати міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2 надати запитувану інформацію до суду та для позивача, всі відеозаписи сесій міської ради та засідань земельної комісії Броварської міської ради стосовно розгляду питання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та його затвердження на сесії міської ради ОСОБА_3 стосовно земельної ділянки за адресом м АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:057:0056;

- визнати протиправними (дії) бездіяльність Броварської міської ради Київської області, за відмову в наданні запитуваної інформації позивачу, на його заяву від 31.10.2018 року, та надання недостовірної інформації, про відсутність технічної можливості надати копії відеозаписів;

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області надати запитувану інформацію до суду та для позивача, всі відеозаписи особистих прийомів міським головою м. Бровари та інших керівників Броварської міської ради, за 2018 рік, за участю позивача та стосовно розгляду його звернень, всі відеозаписи сесій міської ради з 15.08.2017 року, стосовно розгляду заяв позивача на сесіях Броварської міської ради та погоджувальних рад Броварської міської ради, всі відеозаписи засідань земельної комісії Броварської міської ради стосовно розгляду заяв позивача з 01.05.2017 року, всі відеозаписи сесій міської ради та засідань земельної комісії Броварської міської ради стосовно розгляду питання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та його затвердження на сесії міської ради ОСОБА_3 стосовно земельної ділянки за адресом АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:057:0056;

- зобов`язати Броварську міську раду, відшкодувати матеріальні збитки ОСОБА_1 в розмірі 10 000 гривен та стягнути з співвідповідача кошти в сумі 10 000 гривен;

- зобов`язати Броварську міську раду, відшкодувати моральну шкоду ОСОБА_1 в розмірі 10 000 гривен та стягнути з співвідповідача кошти в сумі 10 000 гривен;

- зобов`язати Броварську міську раду та міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2 надати звіт про виконання рішення суду.

Також просив подальший розгляд справи здійснювати за відсутності позивача.

Представник відповідача-1 19.09.2019 подав до суду письмові пояснення по справі в яких зазначив, що відповідь позивачу щодо надання публічної інформації, підписана Броварським міським головою ОСОБА_2 як посадовою особою органу місцевого самоврядування. А розпорядником публічної інформації є Броварська міська рада Київської області як орган місцевого самоврядування. Таким чином вважає, що позовні вимоги позивача заявлені до Броварського міського голови задоволенню не підлягають.

Судове засідання 10.09.2019 у зв`язку з направленням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог відповідачам відкладено на 08.10.2019.

23.09.2019 позивач подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача.

Представник відповідачів 08.10.2019 подав до суду пояснення по справі в яких останній зазначив, що заява позивача про збільшення позовних вимог суперечить нормам процесуального законодавства. Зазначає, що одночасна зміна підстав і предмету позову не допускається. Крім того, також зазначає, що з огляду на наявність процесуальних порушень, які містить заява про збільшення та уточнення позовних вимог, пояснення в справі та надання показів, вважають що вимоги позивача викладені у даному документі не підлягають задоволенню.

Також представником відповідачів 08.10.2019 подано до суду заяву в якій просив подальший розгляд справи здійснювати без участі представника відповідачів.

На підставі ст.194, 205 КАС України, суд ухвалою від 08.10.2019 вирішив подальший розгляд справи здійснювати в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 має статус інваліда ІІ групи, що надає йому право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Броварської міської ради із запитом на інформацію від 31.10.2018, у якому просив надати наступну інформацію:

1) всі відеозаписи особистих прийомів міським головою м. Бровари та інших керівників Броварської міської ради, за 2018 рік, за участю позивача та стосовно розгляду його звернень; 2) всі відеозаписи сесій міської ради з 15.08.2017 року, стосовно розгляду заяв позивача на сесіях Броварської міської ради та погоджувальних рад Броварської міської ради; 3) всі відеозаписи засідань земельної комісії Броварської міської ради стосовно розгляду заяв позивача з 01.05.2017 року; 4) всі відеозаписи сесій міської ради та засідань земельної комісії Броварської міської ради стосовно розгляду питання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та його затвердження на сесії міської ради ОСОБА_3 стосовно земельної ділянки за адресом АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:057:0056.

Також, в запиті просив терміново надати інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» в термін до п`яти робочих днів.

Даний запит в Броварській міській раді Київської області був зареєстрований за вх.№9-5-Л-2899 від 31.10.2018.

Листом від 07.11.2018 вих. №9-7-3676 за підписом міського голови ОСОБА_2 позивача повідомлено про наступне: «Правовідносини щодо надання доступу до публічної інформації в Україні регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про доступ до публічної інформації», іншими актами законодавства. Відповідно до положень ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Згідно із ст.101 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання. Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення. Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації. Однак, змушені Вам зазначити про те, що для надання Вам відеозаписів в Броварській міській раді Київської області відсутні технічні можливості. У зв`язку з цим, пропонуємо Вам ознайомитися з наявними в міській раді відеоматеріалами в приміщенні виконавчого комітету у відділі технічної підтримки та програмного забезпечення служби забезпечення діяльності Броварської міської ради Київської області».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (ст. 40 Конституції України).

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Статтею 1 вказаного Закону надано визначення публічної інформації, згідно якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації", метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Тобто, положення вказаного закону регулюють правовідносини з приводу забезпечення отримання інформації громадянами або іншими особами, що створюється та виникає в процесі функціонування суб`єктів владних повноважень та виконання покладених на них завдань, така інформація є (має бути) загальнодоступною та не стосується конкретно визначених осіб.

Статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації", встановлені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, згідно якої, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема:

- обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

- визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

- юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Також, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах зокрема, прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом (стаття 4 цього ж Закону).

Згідно статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Отже, доступ до публічної інформації, крім передбаченої цим Законом публічної інформації з обмеженим доступом, щодо якої існує спеціальний порядок її поширення, можливо за допомогою двох способів, а саме отримання такої інформації з загальнодоступних встановлених законом джерел оприлюднення суб`єктами владних повноважень публічної інформації, або за результатами надання такої інформації у відповідь на конкретне відповідне звернення особи.

Відповідно до стаття 10-1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення. Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.

Публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних у разі додержання однієї з таких умов: 1) персональні дані знеособлені та захищені відповідно до Закону України "Про захист персональних даних"; 2) фізичні особи (суб`єкти даних), персональні дані яких містяться в інформації у формі відкритих даних, надали свою згоду на поширення таких даних відповідно до Закону України "Про захист персональних даних"; 3) надання чи оприлюднення такої інформації передбачено законом; 4) обмеження доступу до такої інформації (віднесення її до інформації з обмеженим доступом) заборонено законом.

Перелік наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, вимоги до формату і структури таких наборів даних, періодичність їх оновлення визначаються Кабінетом Міністрів України. При цьому до такого переліку Кабінет Міністрів України обов`язково включає інформацію, доступ до якої у формі відкритих даних передбачено законом.

Створення та забезпечення функціонування єдиного державного веб-порталу відкритих даних здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері електронного урядування.

Відповідно до статті 12 Закону суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Статтею 13 Закону визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Відповідно статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Перелік та види інформації яку розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати визначений в статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно зі статтею 19 Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до статті 20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Підстави відмови та відстрочки в задоволенні запиту на інформацію передбачено статтею 22 Закону.

Так, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (частина друга статті 22 Закону).

Частиною третьою статті 22 Закону передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відповідно до статті 23 Закону рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, згідно зі статтею 24 Закону, відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень:

1) ненадання відповіді на запит;

2) ненадання інформації на запит;

3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію;

4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону;

5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації;

6) несвоєчасне надання інформації;

7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом;

8) нездійснення реєстрації документів;

9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

З аналізу наведеного вбачається, що запит на інформацію подається запитувачами інформації - фізичними, юридичними особами, об`єднаннями громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень, з метою реалізувати конституційне право на отримання інформації, передбачене статтею 34 Конституції України і детально врегульоване Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Тобто, позивача у порядку, визначеному Законом наділено правом на отримання публічної інформації, яка знаходиться у володінні відповідних розпорядників, тобто в даному випадку, позивач є запитувачем інформації.

Нормами зазначеного Закону розпорядника інформації зобов`язано не лише оприлюднювати публічну інформацію на своєму офіційному веб-сайті, але і надавати таку інформацію за запитами.

Таким чином, нормами чинного законодавства прямо передбачено право запитувачів інформації - фізичних, юридичних осіб, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень, запитувати публічну інформацію та обов`язок розпорядників інформації, надавати публічну інформацію у відповідь на такі запити.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до відповідача-1 з запитом на інформацію. Відповідачем-1 на запит позивача листом від 07.10.2018 №9-7-3676 повідомлено про те, що для надання відеозаписів в Броварській міській раді відсутні технічні можливості.

При цьому, жодних доказів на підтвердження відсутності в Броварській міській раді технічних можливостей відповідачем надано не було.

Водночас роз`яснено, що відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувані заявником матеріали можна отримати у розпорядника інформації - Броварської міської ради Київської області.

З наведеного вбачається, що відповідачем не було належним чином відреаговано на інформаційний запит позивача. Жодної відповіді по суті постановлених у запиті питань відповідачем не надано.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем не було надано відповідь по суті на інформаційні запити позивача, чим допущено протиправну бездіяльність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними (дії) бездіяльність Броварської міської ради Київської області за відмову в наданні запитувальної інформації позивачу на запит від 31.10.2018 підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог позивача про визнання протиправними (дії) бездіяльність Броварської міської ради Київської області за надання недостовірної інформації про відсутність технічної можливості надати копії відеозаписів, то вони задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження даного факту.

Отже, встановлені в ході розгляду справи обставини протиправності бездіяльності відповідача, а саме ненадання відповіді по суті на інформаційний запит, є підставами для зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Серед повноважень суду відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено також, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вправі вийти за межі позовних вимог, та вирішити питання про обрання належного способу захисту порушеного інтересу позивача.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду справи обставини протиправної бездіяльності відповідача, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд, керуючись наведеними вище процесуальними нормами, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Броварської міської ради Київської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 31.10.2018. При повторному розгляді запиту ОСОБА_4 відповідачеві слід зважати на принцип «належного урядування» та надати обґрунтовану відповідь, що буде відповідати критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень (частина друга ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства) та Закону України «Про доступ до публічної інформації» та з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

Щодо позовних вимог до міського голови Броварської міської ради ОСОБА_2, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, що суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Таким чином, відповідь ОСОБА_1 щодо надання публічної інформації, підписана Броварським міським головою ОСОБА_2 як посадовою особою органу місцевого самоврядування. А розпорядником публічної інформації є Броварська міська рада Київської області як орган місцевого самоврядування.

В постанові пленуму Вищого адміністративного суду України від 28.09.2016 р. № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" надано роз`яснення поняття розпорядника публічної інформації, а саме:

"Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Визначене поняття «суб`єкт владних повноважень» не охоплює посадових осіб і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших суб`єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VІ. У зв`язку з цим такі особи не можуть (не мають здатності) виконувати обов`язки розпорядника інформації, у тому числі обов`язки щодо обліку та оприлюднення публічної інформації (статті 14, 15 Закону № 2939-УІ). У разі подання позову до таких осіб судам необхідно залишати його без задоволення через неналежність відповідача (нездатність таким відповідачем порушити права позивача), за умови якщо позивач відмовиться від їх заміни на належного відповідача і/або суд не знайде підстав для залучення другого відповідача».

Отже, розпорядником інформації відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є орган місцевого самоврядування - Броварська міська рада Київської області.

Таким чином в цій частині позовні вимоги є не обгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того у позовній заяві позивач просить суд зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати позивачу матеріальні збитки в розмірі 10000 грн., з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із частинами першою, другою статті 23 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Суд зазначає про те, що позивачем не було надано до суду жодних доказів, які підтверджують завдання йому матеріальної шкоди діями та бездіяльністю відповідача та не було доведено причинно-наслідкового зв`язку отримання матеріальних збитків і протиправним діянням заподіювача.

У зв`язку з цим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної позовної вимоги.

Також у позовній заяві позивач просить суд зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із статтею 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо).

Враховуючи обставини справи, характер та обсяг душевних страждань позивача, стан його здоров`я, суд вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода у розмірі 2000,00 грн. Таке рішення на переконання суду, буде справедливим та буде відповідати принципам розумності та виваженості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

При цьому, суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З наведеного слідує, що повноваження адміністративного суду накладати на суб`єкта владних повноважень зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду є правом суду, а не його обов`язком, реалізація якого можлива у випадку доведення позивачем або встановлення судом під час розгляду справи, що за відсутності такого контролю рішення суду залишиться не виконаним, чи для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Будь-яких пояснень на обґрунтування необхідності покладення на відповідача додаткового обов`язку під час виконання судового рішення позивач у позовній заяві не зазначив. У свою чергу судом під час розгляду справи обставин, які б вимагали встановлення судового контролю, не встановлено.

З урахуванням викладеного вимоги позивача про встановлення судового контролю задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Слід зазначити, що згідно приписів пункту 8, 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.

Отже, враховуючи ту обставину, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання адміністративного позову до суду, за відсутності понесення таких витрат вони стягненню за рахунок відповідача на користь ОСОБА_1 не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнання протиправними (дії) бездіяльність Броварської міської ради Київської області за відмову в наданні запитувальної інформації ОСОБА_1 на запит від 31.10.2018.

Зобов`язати Броварську міську раду Київської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 31 жовтня 2018 року та надати ОСОБА_1 обґрунтовану відповідь, з урахуванням всіх висновків суду.

Стягнути з Броварської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) грн..

В задоволенні іншої частини позовної заяви - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.