Справа № 200/12071/19-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 р. Справа№200/12071/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зеленова А.С.

за участю:

секретаря Кононенко В.В.,

позивач не з`явився,

представник відповідача Бусела В.О.,

представник 3-ї особи Нівєдрова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконною та скасування постанови №57143024 від 27.05.2019,-

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2019 року шляхом надсилання поштою заявник, ОСОБА_1 звернулася до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, заінтересована особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на дії державного виконавця.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року по справі №805/2913/18-а, відповідачем 5 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження №57143024. Після відкриття виконавчого провадження Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області було поновлено виплату поточної пенсії з березня 2019 року. Проте заборгованість по пенсії за період з 01 грудня 2017 року по лютий 2019 року не виплачена. У зв`язку із наведеним вона звернулася до відповідача за інформацією щодо прийнятих заходів по виконанню рішення суду. 23 серпня 2019 року було отримано лист відповідача про те, що 27 травня 2019 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. При цьому вказану постанову не було їй надіслано. 25 серпня 2019 року позивач звернулася зі скаргою до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Після отримання відповіді відповідача та отримавши спірну постанову вона дізналася про порушення своїх прав.

Вважає, що виконавче провадження закінчено з порушенням чинного законодавства України та підлягає поновленню.

Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Бусела Володимира Олександровича про закінчення виконавчого провадження №57143024 від 27 травня 2019 року.

Відповідач позовні вимоги не визнав, з підстав наведених у відзиві, у якому зазначив, що враховуючи відповідь Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 4649/13 щодо відновлення нарахування пенсії ОСОБА_1 , доданий до відповіді протокол індивідуального перерахунку за період 01 лютого 2017 року 28 лютого 2019 року та правову позицію Верховного суду, викладену у постанові № 805/3133/17-а, державним виконавцем 27 травня 2019 року, на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Третя особа у своїх поясненнях зазначила, що протоколом про індивідуальний перерахунок ОСОБА_1 нарахована пенсія згідно постанови Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/2913/18-а.Управлінням виконано розрахунок суми пенсії за період з 01 грудня 2017 року по 28 лютого 2019 року, яка складає 23 395,11грн. Зобов`язання нарахувати пенсію з 01.12.2017 виконано виходячи з діючої нормативно-правової бази в повному обсязі. Рішення суду в частині виплати пенсії також виконано в повному обсязі виходячи, оскільки починаючи з січня 2019 року нарахування та виплати пенсії проводиться шляхом включення до сформованої відомості на виплату місячного розміру пенсії. Виплата ОСОБА_1 була здійснена за період березень 2019 року - жовтень 2019 року у загальному розмірі 17 193,41грн, що підтверджується протоколом про масовий перерахунок за період 01.12.2017 30.11.2019. Планується виплата поточної пенсії за листопад 2019 року до 25 числа поточного місяця у розмірі 2 000,00 грн. Доплата за рішенням суду за період з 01.12.2017 по 28.02.2019 в сумі 23 395,11 грн., як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансування.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року позову заяву залишено без руху/а.с.12-13/.

30 жовтня 2019 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви/а.с.15-24/.

Ухвалою суду від 1 листопада 2019 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи на 11 листопада 2019 року/а.с1/.

11 листопада 2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву із додатками/а.с.30-77/.

Ухвалою суду від 11 листопада залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області та зупинено провадження по справі до 18 листопада 2019 року/а.с.86,87/.

18 листопада 2019 року третьою особою надано прояснення із додатками/а.с.92-98/.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав.

Представник відповідача, представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали пояснення аналогічні у відзиві, просили суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатна здійснювати свої , адміністративного судочинства України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатен здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року позов ОСОБА_1 до Бахмутського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 01 грудня 2017 року. Зобов`язано Бахмутське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01 грудня 2017 року.

22 червня 2018 року вищевказане рішення набрало законної сили.

15 серпня 2018 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

5 вересня 2018 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження/ а.с.47/.

22 лютого 2019 року за вих. № 4649/13 до відділу надійшов лист від Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому боржник повідомляє, що відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/2913/18-а, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 відновлено нарахування пенсії/а.с.63-64/.

27 травня 2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Буселом Володимиром Олександровичем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №57143024/а.с.5/.

Позивач, не погоджуючись із прийнятою постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №57143024, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність своєї постанови, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження .

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанову від 27 травня 2019 року мотивовано тим, що згідно листа від 22 лютого 2019 року за вих. № 4649/13 Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області рішення суду виконано. Поновлена виплата поточної пенсії, виплата нарахованої пенсії за минулі періоди буде здійснена в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Третя особа не заперечує факт виплати позивачу лише поточної пенсії та вказує на те, що заборгованість з 01.12.2017 по 28.02.2019 складає 23395,11грн, як про це вказано у листі третьої особи від 22 лютого 2019 року на адресу відповідача.

Крім цього, у вказаному листі зазначено про те, що доплата за рішенням суду за період з 01.12.2017 року потребує додаткового фінансування, фактично буде виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу.

Як зазначено у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 22.05.2018 у справі № 200/2913/18-а між сторонами по справі виник спір стосовно правомірності невиплати пенсії за віком позивачу з 01.12.2017.

Суд зазначив, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та змінити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправними дій відповідача з невиплати пенсії з грудня 2017 року.

Суд у вказаній справі дійшов висновку, що дії відповідача щодо невиплати пенсії позивачу є протиправними, а тому відповідача слід зобов`язати виплатити позивачу пенсію з квітня 2017 року.

Таким чином, наявність заборгованості за період з 01.12.2017 по 28.02.2019 у сумі 23395,11грн, яка не заперечується третьою особою свідчить про те, що виплачується третьою особою поточна пенсії, а не пенсія з грудня 2017 року, як про це зазначено у виконавчому документі

Спірна постанова про закінчення виконавчого провадження містить посилання на те, що рішення суду виконано і, у той же час, про те, що виплата нарахованої пенсії за минулі періоди буде здійснена в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, судом встановлено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.05.2018 у справі №805/2913/18-а не виконано у повному обсязі, що суперечить висновкам, викладеним у спірній постанові.

Посилання відповідача та третьої особи на те, що рішення суду буде виконано та виплата нарахованої пенсії за минулі періоди буде здійснена в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України та на те, що воно фактично виконано, виходячи з чинної нормативно-правової бази у повному обсязі судом не приймається.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання рішення суду не може бути не може бути поставлено у залежність від наявності певних умов.

Рішення суду від 22.05.2018 у справі №805/2913/18-а є безумовним та не містить жодних умов його виконання, як то після прийняття відповідних постанов КМУ чи виділення необхідних коштів відповідачу, тощо.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону №1404-VIII).

Статтею 10 Закону №1404-VIII визначено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене та те, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.05.2018 у справі №805/2913/18-а не виконано у повному обсязі, спірна постанова про закінчення виконавчого провадження №57143024 від 27 травня 2019 року є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині, підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, суд вважає, що постанова прийнята відповідачем не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 1 листопада 2019 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору у розмірі 768,40грн до ухвалення судового рішення .

Нормами частини другої статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на що суд присуджує на користь державного бюджету з приватного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області судовий збір в розмірі 768,40грн.

Згідно з ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про Закону України «Про виконавче провадження», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса листування: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (б-р. Машинобудівників, 32, м. Крматорськ, 84313, ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Миру,35, м. Бахмут, 84500, ) про визнання незаконною та скасування постанови №57143024 від 27.05.2019 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області выд 27 травня 2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП №57143024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину 18 листопада 2019 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28 листопада 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов