Справа № 560/493/19
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/493/19

Головуючий у І інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

14 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року (м. Хмельницький, 10 травня 2019 року) у справі за адміністративним позовом Хмельницького міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, третя особа Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконними та необґрунтованими дії Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області щодо повернення наказів господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 у справі № 924/73/18; зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області виконати вимоги ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним повернення Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області наказів господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 року по справі № 924/73/18 без виконання. У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, Хмельницький міський центр зайнятості 29.11.2018 р. надіслав до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області накази Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 року, видані на виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 р. по справі № 924І73/18.

13.12.2018 від відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Хмельницькій області надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з посиланням на ч.2 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

26.12.2018 позивачем надіслано Головному управлінню Державної казначейської служби України у Хмельницькій області зазначені накази від 05.11.2018 року.

28.01.2019 отримана відповідь про повернення наказів суду з посиланням на п. 26 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ, з підстави відсутності у боржника - Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області відкритих рахунків у органах Державної казначейської служби України.

При вирішення даної справи суд першої інстанції виходив з того, що спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів - ч. 2 ст. 6 Закону № 1404-VIII.

Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI) виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Позивач у справі, вважаючи, що оскільки він не є держаним органом, а є державною організацією, яку Закон № 4901-VI не виключає з числа осіб, на яких розповсюджується його дія, звернувся до відповідача з метою примусового виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 р. в справі № 924І73/18, пред`явивши виконавчий документ - наказ Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що за таких обставин відповідач у спірних правовідносинах є органом, який примусово виконує судове рішення, а сам спір стосується здійснення виконавчих дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлений інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, у порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися справи щодо оскарження рішення, дії або бездіяльності органу, який примусово виконує судове рішення, постановлене у адміністративній справі за правилами КАС України.

У даній справі справі спір виник з приводу примусового виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 р. в справі № 924І73/18, на підставі якого виданий виконавчий документ - наказ Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 року.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Підсумуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що даний спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, а має бути вирішений за правилами ГПК України.

За змістом ч. 1 ст. 319 КАС України, порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст. 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи викладені положення КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.