Справа № 552/5256/19
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 552/5256/19
Провадження № 2-а/522/890/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участі секретарі судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області, лейтенанта поліції Захарчук Руслана Володимировича про визнання противоправними дії та скасування постанови серії ЕАК № 1509483,

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2019 року до Київського районного суду міста Полтави надійшов позов ОСОБА_1 до інспектора1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області, лейтенанта поліції Захарчук Руслана Володимировича про визнання противоправними дії та скасування постанови серії ЕАК № 1509483.

Ухвалою Київського районного суду міста Полтава від 20.09.2019 року справа передана на розгляд до Приморського районного суду міста Одеси, оскільки позивач проживає на території Приморського району міста Одеси.

16 жовтня 2019 року матеріали справи надійшли до Приморського районного суду міста Одеси та за результатами автоматизованого розподілу справи між суддями справа передана на розгляд судді Чернявській Л.М.

Позивач посилається на те, що 11.09.2019 року інспектором роти 3 батальйону 1 УПП в Житомирській області Захарчуком Р.В. відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК №1509483, по якій позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП та встановлено штраф в розмірі 425 грн. Підставою для винесення такої постанови стало те, що 11.09.2019 року близько 14 години 07 хвилин позивач, керуючи автомобілем Peugeot 5008, н.з. НОМЕР_1 на 222 кілометрі траси Київ-Ковель-Ягодин, був зупинений інспектором, де під час огляду його автомобіля, інспекторами було виявлено те, що він рухався без заднього номерного знаку, а також відсутність у позивача страхового полісу, з чим позивач не погоджується, зазначаючи, що страховий поліс в нього є в наявності та інспектор вимагав його незаконно, оскільки підстав для пред`явлення, як то вчинення ДТП, не було.

Провадження у справі відкрито 17 жовтня 2019 року та встановлено порядок спрощеного провадження з викликом сторін для розгляду справи.

29 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив на позов. Інспектор № 3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенант поліції Захарчук Р.В. вказує, що 11.09.2019 на а/д «Київ-Ковель-Ягодин» 222 км. водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Peugeot 5008, н.з. НОМЕР_1 без заднього номерного знаку, чим порушив п. 2.9.в ПДР України, а також не пред`явив поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.4 а ПДР України. В зв`язку з чим на Позивача складено постанову серії ЕАК № 1509483 від 11.09.2019 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання позивач не з?явився, надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з?явився, викликаний, будь-яких заяв чи клопотань не надав, про дату та час судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 11.09.2019 року інспектором № 3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенант поліції Захарчук Русланом Володимировичем відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК №1509483, по якій позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП та встановлено штраф в розмірі 425 грн.

Підставою для винесення такої постанови стало те, що 11.09.2019 року близько 14.07 години позивач, керуючи автомобілем «Peugeot 5008» н.з. НОМЕР_1 , був зупинений на 222 км. автомобільної дороги «Київ-Ковель-Ягодин», без заднього номерного знаку, чим порушив п. 2.9.в ПДР України, а також не пред`явив полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.4 а ПДР України.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (425 грн.).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У відповідності до п. 2.1 (ґ) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Тобто, ПДР України чітко встановлено обов`язок водія мати при собі чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Будь-яке посилання водія на те, що поліс наявний, однак з тих чи інших причин не може бути пред`явлений є порушенням вказаного пункту ПДР.

Даний факт порушення ПДР підтверджується також і матеріалами справи, зокрема відеозаписом, з якого вбачається, що позивач на вимогу інспектора пред`явити страховий поліс, послався на те, що інспектор не має права вимагати надати для перевірки поліс обов`язкового страхування.

Разом з тим, відповідно до п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знаку або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Пунктом 30.2. Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 передбачено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів).

Тобто, зазначеною нормою передбачено заборона водіям керувати транспортним засобом без номерного знаком, та обов`язок водія утримувати номерний знак у належному стані.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з позовної заяви, позивач факту керування автомобілем без заднього номерного знаку не оспорює.

Отже в даному випадку зупинення транспортного засобу було обумовлено недотриманням водієм (позивачем) вимог п.2.9. «в» ПДР України, що, відповідно, свідчить про правомірність вимог відповідача щодо пред`явлення для перевірки страхового полісу, тому доводи позивача з цього приводу неправомірності дій відповідача є необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Окрім того, зазначені висновки суду узгоджуються з усталеною практикою Верховного Суду, викладеній у постановах ВС по справі № 127/191283/17 від 25.09.2019 року, № 465/6677/16-а від 21.11.2018 року, в якій наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Більш того, про необхідність пред`явлення водієм транспортного засобу на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб, а також полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів також дійшла висновку і колегія суддів Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 11 липня 2017 року у справі К/800/13010/17.

Відповідачем з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2ст. 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку; орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного; правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 2.3 ЗУ про «Національну поліцію» виявлення та припинення правопорушень, а також здійснення провадження у адміністративних справах та прийняття рішення про накладання адміністративних стягнень з метою забезпечення безпеки дорожнього руху - є одними з основних обов`язків патрульної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема передбачених частиною 1 ст. 126 КУпАП.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

На підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчиненні адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 вказаної статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про, адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853).

Відповідно до п. 4 Розділу 1 вказаної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126 частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Проаналізувавши вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕАК № 1509483 від 11.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП є законною, оскільки складена відповідною уповноваженою посадовою особою, в межах її компетенції та з дотриманням передбаченої законом процедури, а тому підстав для її скасування суд не вбачає.

Позивачем не надано доказів, які б спростовували обставини, викладені інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Захарчук Р.В. в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, виходячи з викладеного, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена посадовою особою у межах повноважень, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті.

Рішенням Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що притягнення особи до адміністративної відповідальності у випадках коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП) фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Відтак, виходячи з викладеного, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена посадовою особою у межах повноважень, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті.

За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог ОСОБА_1 та відмовляє у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 242-246, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити задоволені позову ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області, лейтенанта поліції Захарчук Руслана Володимировича про визнання противоправними дії та скасування постанови серії ЕАК № 1509483 від 11.09.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28 листопада 2019 року.

Суддя Л.М. Чернявська