Справа № 761/23562/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- постанову від 11 квітня 2019 року заступника начальника Київської митниці ДФС було у справі про порушення митних правил 0146/12500/19 визнати протиправною і скасувати;

- постанову від 24 травня 2019 року головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління митних розслідувань та міжнародної взаємодії Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Державної митної служби України Головко О.Л. у справі про порушення митних правил 0146/12500/19 визнати протиправною і скасувати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року позов задоволено: визнано протиправними та скасовано постанову Київської митниці ДФС №0146/12500/19 від 11.04.2019 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , який станом на 08.11.2018 тимчасово виконував обов`язки Голови правління ПрАТ «Авіакомпанія «Буковина», за статтею 480 Митного кодексу України (далі - МК), а також постанову Державної фіскальної служби України від 24.05.2019, якою постанову від 11.04.2019 залишено без змін і провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який станом на 08.11.2018 тимчасово виконував обов`язки Голови правління ПрАТ «Авіакомпанія «Буковина», за статтею 480 МК закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Київська митниця ДФС в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані постанови є правомірними та не підлягають скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що постановою Київської митниці ДФС №0146/12500/19 від 11.04.2019 ОСОБА_1 , який станом на 08.11.2018 року тимчасово виконував обов`язки голови правління ПрАТ «Авіакомпанія «Буковина», визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 480 МК та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач подав скаргу до вищестоящого органу доходів і зборів - Державної фіскальної служби України, яка постановою від 24.05.2019 залишила скаргу без задоволення, а постанову від 11.04.2019- без змін.

Проте, не погоджуючись із такими рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним спірної постанови, зокрема в частині щодо дотримання відповідної процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та підстав притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, відповідачем не доведено врахування при винесенні спірної постанови про адміністративне стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, зокрема взагалі наявності вини позивача, майнового стану, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується наданими суду доказами, крім того, протокол та постанови про адміністративне правопорушення, складені відповідачем з порушенням встановлених строків.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Згідно частини першої статті 458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом пунктів 4, 11 частини першої статті 70 МК з метою застосування законодавства України з питань митної справи запроваджуються такі митні режими: 4) реекспорт; 11) переробка на митній території.

Відповідно до частин першої-третьої статті 71 МК декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом.

Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Відповідно до частини першої статті 147 МК переробка на митній території - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари піддаються у встановленому законодавством порядку переробці без застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, за умови подальшого реекспорту продуктів переробки.

Згідно частин першої, третьої статті 149 МК поміщення товарів у митний режим переробки на митній території допускається з письмового дозволу органу доходів і зборів за заявою власника цих товарів або уповноваженої ним особи.

Дозвіл на переробку товарів на митній території України видається органом доходів і зборів підприємству безоплатно протягом п`яти робочих днів від дати реєстрації відповідної заяви.

За змістом частин першої, третьої статті 151 МК строк переробки товарів на митній території України встановлюється органом доходів і зборів у кожному випадку під час видачі дозволу підприємству, виходячи з тривалості процесу переробки товарів та розпорядження продуктами їх переробки. Зазначений строк обчислюється, починаючи з дня завершення митного оформлення органом доходів і зборів іноземних товарів для переробки. За заявою підприємства, якому видано дозвіл на переробку товарів, з причин, підтверджених документально, строк переробки товарів на митній території України продовжується зазначеним органом, але загальний строк переробки не може перевищувати 365 днів, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Виходячи з технологічних особливостей переробки окремих товарів, попередньо встановлений строк їх переробки за письмовою заявою підприємства, якому видано дозвіл на переробку, може бути продовжений органом доходів і зборів, яким видано відповідний дозвіл на переробку, у тому числі понад строк, передбачений частиною першою цієї статті.

Як зазначалося, Київською митницею ДФС надано дозвіл на розміщення товарів у митний режим переробки на митній території України строком до 08.11.2018. Будь-яких доказів продовження зазначеного строку матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої статті 160 МК митний режим переробки на митній території завершується шляхом реекспорту продуктів переробки чи поміщення їх в інший митний режим, а також у випадках, передбачених частиною другою цієї статті.

Продукти переробки можуть реекспортуватися однією чи кількома партіями. Допускається вивезення продуктів переробки за межі митної території України не через той орган доходів і зборів, через який товари ввозилися на цю територію для переробки (частина третя статті 154 МК).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечено учасниками справи, 08.11.2018 спірний літак і двигун із серійним номером НОМЕР_1 були поміщені у митний режим реекспорту за МД від 08.11.2018 № UA125100/2018/371014.

За змістом частини першої статті 85 МК реекспорт - це митний режим, відповідно до якого товари, що були раніше ввезені на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивозяться за межі митної території України без сплати вивізного мита та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 3 частини першої статті 86 МК визначено, що митний режим реекспорту може бути застосований до товарів, які при ввезенні на митну територію України мали статус іноземних та були поміщені у митний режим переробки на митній території та вивозяться за межі митної території України у тому самому стані, в якому вони були ввезені на митну територію України, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування та зберігання, або у вигляді продуктів їх переробки.

Відповідно до частини восьмої статті 87 МК товари, що реекспортуються, можуть вивозитися за межі митної території України однією чи кількома партіями. Допускається вивезення товарів, що реекспортуються, за межі митної території України не через той орган доходів і зборів, через який товари ввозилися на цю територію.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що митний режим переробки на митній території передбачає чітко визначені строки переробки товарів на митній території України, які встановлюються органом доходів і зборів у кожному випадку під час видачі дозволу підприємству. За загальним правилом такі строки не можуть перевищувати 365 днів, а їх перебіг розпочинається з дня завершення митного оформлення органом доходів і зборів іноземних товарів для переробки та закінчуються, зокрема, у день реекспорту продуктів переробки, тобто вивезення за межі митної території України у режимі реекспорту, чи поміщення їх в інший митний режим.

Як зазначалося, позивачу було встановлено строк до 08.11.2018 для здійснення переробки ввезених товарів. В останній день цього строку позивач подавши відповідну декларацію помістив останню частину продуктів переробки ввезеного товару у митний режим реекспорту, проте фактично не здійснив їх реекспорт та не вивіз їх за межі митної території України.

Колегія суддів зазначає, що саме лише поміщення товару шляхом подання відповідної декларації у митний режим реекспорту, без його вивезення за межі митної території України не свідчить про здійснення реекспорту, а отже у розумінні частини першої статті 160 МК не є належним завершенням митного режиму переробки на митній території та не може бути підставою для висновку щодо дотримання визначених строків вивезення товару.

У свою чергу, позивач посилається на наявність об`єктивних обставин, що унеможливили вивезення товару за межі митної території України

Відповідно до частини четвертої статті 151 МК якщо товари, поміщені у митний режим переробки на митній території, не можуть бути своєчасно реекспортовані внаслідок накладення на них арешту (крім арешту внаслідок позовів приватних осіб), вилучення у справі про порушення митних правил, аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту такої аварії або дії обставин у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, строк переробки на митній території зупиняється на час такого арешту (вилучення, аварії, дії обставин непереборної сили).

Згідно пунктів 3, 5, 6 розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

У випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Разом із заявою подаються: документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку <…>.

Як вбачається з матеріалів справи, Авіакомпанія «Букавина» 05.12.2018, тобто вже після встановленого строку переробки спірного товару, повідомила контролюючий орган про несправності літака, долучивши технічний акт Авіакомпанії «Букавина» від 06.12.2018 № 5/03-06-12 за підписом директора базового ТО ОСОБА_2 , у якому зазначено, що при підготовці повітряного судна до польоту після довготривалої стоянки були виявлені технічні несправності у системах літака, що потребує заміни компонентів даних систем.

Наведене дає підстави для висновку, що підготовка літака до польоту за межі території України, а також виявлення відповідних несправностей мало місце вже задовго по закінченню визначеного строку митного режиму переробки.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що позивачем у встановлений строк переробки вживалися будь-які дії щодо вивезення літака. Відповідні дії були вжиті вже після закінчення такого строку, відомостей про продовження якого, як зазначалося, матеріли справи не містять, що є порушенням викладених вище норм МК.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками відповідача про порушення позивачем встановленого МК порядку здійснення операцій з переробки товарів, у тому числі невивезення за межі митної території України (неввезення на митну територію України) товарів, що переміщувалися через митний кордон України з метою переробки, та/або продуктів їх переробки після закінчення строку переробки.

Щодо посилань позивача на порушення строків складення протоколу про порушення митних правил, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 487 МК провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно частини другої статті 486 МК провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

У справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; <…> (частина перша, пункт 1 частини другої статті 508 МК).

Відповідно до частини першої статті 488 МК провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно частини першої статті 525 МК справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

За змістом частини першої статті 467 МК якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Наведені норми свідчать, що МК як спеціальний нормативно-правовий акт, який визначає порядок провадження у справах про порушення митних правил, встановлює, окрім іншого, строки для розгляду справи, а також для накладення стягнення за порушення митних правил.

Водночас, МК не визначає строку для складення протоколу про порушення митних правил. Стаття 254 КУпАП також не встановлює такий строк, позаяк регулює питання складення протоколу про адміністративне правопорушення, а не протоколу про порушення митних правил.

Тому, відповідні доводи позивача щодо порушення відповідачем строку складення протоколу, суд апеляційної інстанції відхиляє. У свою чергу, порушення строку розгляду справи або накладення стягнення не було підставою позову, а тому судом апеляційної інстанції в силу частини п`ятої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) не перевіряється.

Помилковим є посилання позивача на незалучення відповідачем понятих при складенні протоколу, оскільки відповідних вимог норми МК не містять, оскільки огляд товару чи інших процесуальних дій, які потребують залучення понятих у даному випадку не здійснювалось.

Відповідно до частини першої статті 489 МК посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відсутність в оскаржуваній постанові відомостей про обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності тощо, у даному випадку, не є підставою для задоволення позову, позаяк ці обставини не були встановлені як відповідачем так і судом, тому й не вказані у спірній постанові.

Згідно частин першої, другої статті 459 МК адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом.

Суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Частиною першою статті 480 МК передбачено, що порушення встановленого цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядку здійснення операцій з переробки товарів, у тому числі невивезення за межі митної території України (неввезення на митну територію України) товарів, що переміщувалися через митний кордон України з метою переробки, та/або продуктів їх переробки після закінчення строку переробки, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи викладені обставини, оскільки у ході судового розгляду було встановлено правильність висновків митного органу про вчинення позивачем порушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 480 МК, а доводи про порушення порядку та строків притягнення позивача до відповідальності не підтвердилися, то колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова про притягнення позивача до відповідальності є правомірною.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС задовольнити.

Скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Київської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України про скасування постанови залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов