Справа № 420/3659/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/3659/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравця О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Уштаніт Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Рублевського Антона Павловича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року, прийняте у складі суду судді Токмілової Л.М. в місті Одеса по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1095 від 16 травня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 628 о/с від 30 травня 2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого слідчого відділу Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

- стягнути на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу.

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один календарний місяць.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області (про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, адвокат Рублевський Антон Павлович звернувся до суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було повно та всебічно з`ясовано усі обставини у справи та не було надано належної оцінки допустимості доказів, що в подальшому призвело до ухвалення зазначеного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції порушив принцип преюдиційного значення рішення суду, яке набрало законної сили, не навів жодної норми права, яка б передбачала заборону поліцейському вживати алкогольні напої у вільний від роботи час, не надав належної правової оцінки порушенням вчиненим відповідачем під час проведення службового розслідування. Апелянт вказує, що постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2019 року (яка набрала законної сили 28 травня 2019 року) по справі № 500/3238/19 позивача виправдано через відсутність складу адміністративного правопорушення за ознаками ст. 124, ч.1 130 КУпАП, провадження у справах закрито. На думку апелянта, факт відсутності складу адміністративних правопорушень в діях позивача за ознаками ст. 124, ч.1 130 КУпАП не підлягає доказуванню. Апелянт звертає увагу суду, що оскаржуваних наказах відсутні окрім складених протоколів, будь-які докази, що засвідчують вищевказані порушення з боку позивача, відтак, в основу оскаржуваних рішень не покладено допустимих та належних доказів вини позивача; не покладено допустимих та належних доказів недотримання вимог законодавства позивачем, доказів наявності у діяннях позивача вини чи порушення положень Дисциплінарного статуту та норм чинного законодавства. Враховуючи, що наказ про звільнення позивача було прийнято на підставі наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, який на думку апелянта було прийнято з порушенням приписів діючого законодавства та без належного встановлення фактичних обставин самого адміністративного правопорушення, апелянт вважає, що наказ про звільнення відповідно підлягає скасуванню.

Представник відповідача надав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 у повному обсязі та залишити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 по справі №420/3659/19 року без змін.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу ґрунтуються на тому, що в процесі розгляду справи усі доводи позивача щодо незаконності накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ґрунтувались на тому, що рішеннями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області позивача було виправдано через відсутність складу адміністративного правопорушення, проте на думку представника відповідача, цей факт сам по собі не звільняє ОСОБА_1 від дисциплінарної відповідальності, яка має незалежний від інших видів юридичної відповідальності склад та ознаки. Представник відповідача вказує, що в ході розгляду було допитано інспекторів які безпосередньо складали протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача, які повністю підтвердили факти які були відображені в матеріалах службового розслідування. Також представник відповідача зазначає, що ГУНП в Одеській області не порушило процедуру проведення службового розслідування та порядку визначення дисциплінарного стягнення, принакладенні дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 було враховано, тяжкість вчиненого проступку, обставини за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка ОСОБА_1 його ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, та прийняте рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.05.2019 р. до Головного управління надійшла інформація про те що працівниками УПП в Одеській області ДПП НПУ у відношенні слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та допустив дорожно-транспортну пригоду, складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 124, 130 КУпАП.

05.05.2019 р. року начальник УКЗ ГУНП в Одеській області полковник поліції Перчик О.М. подав начальнику ГУНП в Одеській області генералу поліції третього рангу Беху О.В. доповідну записку із викладеними вище фактами, на підставі якої був виданий наказ ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №992 «Про призначення службового розслідування».

16.05.2019 року був виданий наказ ГУНП в Одеській області від 16.05.2019 року №1095 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 ».

30.05.2019 року наказом ГУНП в Одеській області від 30.05.2019 року №628 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Не погоджуючись із правомірністю наказів ГУНП в Одеській області від 16.05.2019 року №1095 та від 30.05.2019 року №628 о/с, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів. Суд першої інстанції дійшов висновку, що діяння позивача з недотримання вимог Правил дорожнього руху та перебування в стані алкогольного сп`яніння повністю відповідає порушенню службової дисципліни, а факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку доведено висновком службового розслідування. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем обґрунтовано та правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015р. № 580-VIII (далі - Закон України № 580-VIII).

Відповідно до ст. 3 Закону України № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України № 580-VIII: поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною першою статті Закону України № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Разом з тим, Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018р. №2337-VIII визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Статтею 1 Статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно з ст.11 Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно ст.14 Статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07 березня 2019 року (справа №819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що вчинення позивачем дій, за які передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення що накладення певного виду стягнення.

Зокрема, питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 , слугувала інформація з приводу того, що 04.05.2019 близько 22:45 год. за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, на перехресті вул. Білгород-дністровська та пр. Миру, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 210994-20», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ 210994-20», номерний знак НОМЕР_2 та автомобіль «Део Сенс», номерний знак НОМЕР_3 , отримали незначні механічні пошкодження, учасники дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень не отримали. Водночас, працівники УПП в Одеській області під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди відчули від лейтенанта поліції ОСОБА_1 різкий запах з ротової порожнини алкоголю, після чого останньому було запропоновано пройти тестування на пристрої «Драгер», за результатами якого у лейтенанта поліції ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння 1.24 промиле.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №406594 від 04 травня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 04 травня 2019 року о 22 годині 48 хвилин на вул. Білгород-Дністровська 141 м. Ізмаїла Одеської області у порушення вимог п. 2.9А Правил дорожнього руху керував автомобілем « НОМЕР_4 -20», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп?яніння (а.с. 100).

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №406623 від 04 травня 2019 року ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 04 травня 2019 року о 22 годині 48 хвилин на перехресті вул. Білгород-Дністровська та проспекту Миру м. Ізмаїла Одеської області у порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху під час керування автомобілем «ВАЗ210994-20», номерний знак НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «DAEWOO SENS» номерний знак НОМЕР_5 , в результаті чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 101).

Колегія суддів звертає увагу, що в протоколах про адміністративні правопорушення серії БД №406623 від 04 травня 2019 року та серії БД №406594 від 04 травня 2019 року (а.с. 100-101) чітко зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 15.05.2019 року о 10:00 годині в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області.

Відповідно до ч. 3 ст.11 Дисциплінарного статуту, поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом. Згідно ч.5 ст. 14 Дисциплінарного статуту, у разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

З системного аналізу зазначених положень Статуту вбачається, що до дисциплінарної відповідальності може бути притягнута особа у разі притягнення її до адміністративної відповідальності, проте виключно за матеріалами про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, при цьому службове розслідування у такому випадку не призначається. Разом з тим, самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно позивача не свідчать про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки органом, який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення у даному випадку є суд.

Колегією суддів встановлено, що 16.05.2019 року був виданий наказ ГУНП в Одеській області від 16.05.2019 року №1095 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 ».

Таким чином, на момент видання оскаржуваного наказу, вина позивача у порушенні Правил дорожнього руху та керуванні транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння доведена не була, оскільки Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області розглядалась справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому відповідачем в порушення вимог Дисциплінарного статуту було накладено дисциплінарне стягнення без з`ясування результатів провадження у справі про адміністративне правопорушення, що є порушенням порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається із наказу ГУНП в Одеській області від 16.05.2019 року №1095, підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення стало стали виключно обставини складання відносно позивача адміністративних протоколів відповідно до статей 124 та 130 КУпАП, що також було підтверджено представником відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.11.2019 року.

Частиною 6 ст. 78 КАС України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2019 року (яка набрала законної сили 28 травня 2019 року) по справі №500/3238/19 позивача виправдано через відсутність складу адміністративного правопорушення за ознаками ст. 124, ч.1 130 КУпАП, провадження у справах закрито та повернуто вилучене у ОСОБА_1 посвідчення водія ВВТ НОМЕР_6 .

Отже, висновки службового розслідування щодо наявності дисциплінарного проступку позивача, у вигляді керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та порушенні Правил дорожнього руху, спростовуються обставинами, викладеними в постанові Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2019 року по справі №500/3238/19, яка набрала законної сили.

При цьому колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені зокрема у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року (справа №821/1293/17), які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Разом з тим, обставини відсутності у ОСОБА_1 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яка стала підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, на переконання колегії суддів, є неспівмірними з обраним заходом дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Крім того, у судовому засіданні апеляційної інстанції 20.11.2019 року представником відповідача було вказано, що жодних інших підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в частині порушення професійної етики, зокрема злісної непокори вимогам працівників поліції, нецензурної лайки або інших проявів неетичної поведінки позивачем допущено не було та такі докази відсутні. Колегія суддів зазначає, що вказані пояснення представника відповідача узгоджуються із письмовими поясненнями зокрема інспекторі Бочковара І.Г., який складав адміністративний протокол відносно позивача (а.с. 88), в яких зокрема зазначено, що під час складання адміністративних матеріалів власник транспортного засобу вів себе адекватно, надав посвідчення водія та погодився на проходження тестування на пристрої «Драгер».

Колегія суддів наголошує, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції без з`ясування результатів провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також за відсутності дисциплінарного проступку позивача, у вигляді керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ДТП, що підтверджено судовим рішенням у справі №500/3238/19, яке набрало законної сили.

Таким чином, визначаючи вид дисциплінарного стягнення, відповідачем необґрунтовано застосовано захід у вигляді звільнення зі служби в поліції, тому колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасувати наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1095 від 16 травня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 »; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 628 о/с від 30 травня 2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого слідчого відділу Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Враховуючи висновки суду про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1095 від 16 травня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 »; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 628 о/с від 30 травня 2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого слідчого відділу Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, колегія суддів дійшла висновку, що позивач підлягає поновленню на посаді слідчого слідчого відділу Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 31 травня 2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України,при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Єдиним нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988).

Пунктом 2 Постанови № 988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Зі змісту Порядку, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, вбачається, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата, що, в свою чергу, кореспондується з пунктом 9 Порядку № 260. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 02 жовтня 2019 року (справа №814/887/17), від 19 липня 2018 року (справа №805/1110/17-а).

Так, згідно довідки про доходи ОСОБА_1 №651 від 10.07.2019 року, розмір заробітної плати позивача за два останні місяці перед звільненням (березень, квітень 2019 року) склав 25127,23 грн., фактична кількість відпрацьованих робочих днів склала 61 день.

Таким чином, середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає 411,92 грн (25127,23 грн / 61 день).

Період вимушеного прогулу, з 31.05.2019 року по 27.11.2019 року, складає 180 днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу складає: 411,92 х 180 = 74145,60 грн.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 74145,60 грн.

Крім того, у відповідності з п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду не спростовують. Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 249, 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 371 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Рублевського Антона Павловича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1095 від 16 травня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 ».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 628 о/с від 30 травня 2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого слідчого відділу Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділу Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 31 травня 2019 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (, місцезнаходження: 65014, вул. Єврейська 12, м. Одеса) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, з 31.05.2019 року по 27.11.2019 року, у розмірі 74145,60 грн. (сімдесят чотири тисячі сто сорок п`ять гривень 60 копійок).

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділу Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області та стягнення заробітної плати за один календарний місяць.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С. Д. Домусчі

Суддя: О. О. Кравець