Справа № 580/1648/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1648/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Парінова А.Б., Собків Я.М.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року

у справі № 580/1648/19 (розглянуту у загальному позовному провадженні)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області,

Державної фіскальної служби України

про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття рішення (висновку) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зобов`язання надіслати висновок та прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, Державної фіскальної служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби в Полтавській області щодо неприйняття рішення (висновку) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням позивачу другої групи інвалідності, що настала внаслідок виконання службових обов`язків по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, в порядку встановленому постановою Кабінетом Міністрів України №850 від 21.10.2015;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби в Полтавській області надіслати до Державної фіскальної служби України висновок та документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення 2 групи інвалідності 08.10.2018, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

В обґрунтування позову зазначено, що він проходив службу в органах внутрішніх справ та в податковій міліції. В період з 04.05.1986 по 18.05.1986 виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 27.09.2001 позивачу було встановлено 3 групу інвалідності, а 08.10.2018 - 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, однак позивачу протиправно відмовлено у виплаті такої допомоги з тих підстав.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідачами надано відзиви (заперечення) на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Представник відповідачів в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно довідки Управління МВС України в Черкаській області від 12.04.2018 №14/8-Р-128 позивач ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді оперуповноваженого ОБХСС Черкаського районного відділу, на підставі наказу УВС Черкаського облвиконкому від 16.08.1986 №073 «Про виплату грошового утримання в кратному розмірі особовому складу УВС Черкаського облвиконкому, який приймав участь в роботі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», брав участь у заходах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987р. №1497-378 і постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 р. №665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності зі Списком №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, з 04.05.1986р. по 18.05.1986р.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 у період з 21.04.1990 по 09.06.1997 останній проходив службу в органах внутрішніх справ; з 09.06.1997 був відряджений для проходження служби в Управління податкової міліції ДПА в Черкаській області; з 01.01.2001 відряджений для подальшого проходження служби на посадах начальницького складу податкової міліції в ДПА у Полтавській області; 31.07.2001 звільнений зі служби в податковій міліції.

Відповідно до експертного заключення Республіканська (регіональна) експертна рада ВЛК УМВС в Черкаській області на засіданні ІІ від 22.12.2000 встановила, що захворювання позивача пов`язано з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серія МСЕ №002084 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 27.09.2001, причина інвалідності: захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ №131299 від 13.12.2018 з 08.10.2018 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, причина інвалідності - захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12 ААА №013244 від 13.12.2018 ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 80 відсотків (08.10.2018).

Позивач, 10 січня 2019 року звернувся до Головного управління ДФС у Полтавській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. До заяви додано, зокрема, довідку МСЕК щодо установлення групи інвалідності та визначення ступеня втрати працездатності №013244 серія 12ААА від 13.12.2018.

Листом Головного управління ДФС у Полтавській області від 07.02.2019 №450/Р/16-31-04-44 позивача повідомлено, що працівники податкової міліції проходять службу в складі ДФС і не належать до органів внутрішніх справ. Проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано.

Крім того, позивача повідомлено, що в доданих до заяви матеріалах відсутні: довідка про грошове забезпечення; довідка медико-соціальної експертної комісії про установлення групи інвалідності, постанова відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання.

Згідно з листом ГУ ДФС у Полтавській області від 23.04.2019 №3340/Р/16-31-05-54, на заяву позивача від 05.04.2019 (вх. №2597/ДЗН від 09.04.2019), йому надано довідку про грошове забезпечення. Додатково в листі зазначено, що проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо неприйняття рішення (висновку) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано повного пакету документів передбаченого Порядком № 850, відтак у відповідачів не було підстав для задоволення заяви.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з частиною шостою статті 23 Закону України №565-ХІІ від 20.12.1990 "Про міліцію" (в редакції Закону України від 13.02.2015 №208-VІІІ) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Закон України №565-ХІІ від 20.12.1990 "Про міліцію" втратив чинність 07.11.2015 у зв`язку з набранням чинності Законом України №580-VІІІ від 02.07.2015 "Про Національну поліцію".

При цьому, відповідно до абзацу 3 пункту 15 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України №580-VІІІ від 02.07.2015 "Про Національну поліцію" за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" №565-ХІІ від 20.12.1990, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України "Про Національну поліцію" №580-VІІІ від 02.07.2015.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 07 березня 2018 року у справі № 464/5571/16-а, від 21 червня 2018 року у справі № 822/31/18 та від 28 серпня 2018 року № 804/6297/17.

Частиною шостою статті 23 Закону України №565-ХІІ від 20.12.1990 "Про міліцію" визначено, що одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням інвалідності призначається та виплачується в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми, постановою Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі - Порядок №707).

Законом України №208-VІІІ від 13.02.2015 "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" частина 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" №565-ХІІ від 20.12.1990 викладена в наступній редакції: у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень Закону України №208-VІІІ від 13.02.2015 "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 №850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі - Порядок №850).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 визначено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 №208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, призначення та виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію" №565-ХІІ від 20.12.1990, здійснюється відповідно до Порядку, під час дії якого встановлена втрата працездатності.

Як свідчать надані докази та вірно встановлено судом першої інстанції, ІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС встановлена позивачу 08.10.2018, відтак, питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги повинно вирішуватись відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" в редакції Закону №208 та Порядку №850.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги останнім подано довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12 ААА №013244 від 13.12.2018, при цьому, інші документи, передбачені п. 7 Порядку №850, позивачем не було долучено до заяви.

Відсутні: довідка про грошове забезпечення; довідка медико-соціальної експертної комісії про установлення групи інвалідності, постанова відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання.

Відтак, судом першої інстанції зроблено вірні висновки, що саме подання позивачем неповного пакету документів із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, виключила можливість вирішення відповідачем питання про призначення та виплату такої допомоги, та прийняття відповідного рішення (висновку), надіслання документів до ДФС України.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у позивача права на отримання грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із повторним встановленням ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС понад два роки після встановлення ІІІ групи інвалідності, а саме: 08.10.2018року.

Відповідно до п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 п. 3 Порядку № 850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Порядком № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Законом №565-ХІІ не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.

Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 року по справі №817/713/16, від 13.02.2018 року по справі №808/1866/16 та інших.

З огляду на викладене, судом першої інстанції зроблено безпідставні висновки щодо відсутності у позивача права на отримання грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності понад два роки після встановлення ІІІ групи інвалідності.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача виключно у зв`язку з поданням позивачем неповного пакету документів із заявою про виплату одноразової грошової допомоги (оригіналів).

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: А.Б. Парінов

Я.М. Собків

Повний текст постанови складено 27 листопада 2019 року