Справа № 340/1266/19
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Кропивницький Справа №340/1266/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача-1: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області;

відповідача-2: Маловисківського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, Маловисківського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України про:

- визнання протиправним та скасування рішення про відмову у відшкодуванні витрат ОСОБА_1 на лікування професійного захворювання, прийнятого у вигляді постанови Маловисківського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області Омельченко Олександра Степановича «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг» від 02.04.2019 р. №1112/10165.1/53;

- зобов`язання Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області () прийняти рішення про відшкодування ОСОБА_1 витрат на самосійну оплату лікування професійного захворювання у сумі 137 287,00 грн.;

- стягнення з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області () на користь ОСОБА_1 70 000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок несвоєчасної виплати матеріального забезпечення, страхових виплат, ненадання або несвоєчасне надання соціальних послуг.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 р. начальником Маловисківського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області Омельченко О.С. прийнято постанову «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг» від 02.04.2019 р. №1112/10165.1/53. На думку позивача, оскаржувана постанова є протиправною, оскільки суперечить п.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та ч.2 п.1 розділу3, п.2 та п.4 розділу 3 Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №18 від 09.06.2010 р. Позивач стверджує, що оскільки факт професійного захворювання не був встановлений відразу, понесені ним витрати на лікування отриманого професійного захворювання здійснювалися за власний кошт, а не за рахунок Фонду соціального страхування, у зв`язку з чим, такі витрати підлягають стягненню з відповідача. Окрім того, позивач вказує, що йому заподіяно моральну шкоду, яка виражається у тому, що через несвоєчасне відшкодування витрат на лікування, він змушений був доводити своє право в судовому порядку, незважаючи, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» гарантується обов`язок відповідача своєчасно та в повному обсязі здійснювати страхові виплати. Позивач зауважує, що хворіючи на тяжке захворювання, він протягом двох років намагається отримати належну йому компенсацію. У зв`язку з незаконними діями відповідача, позивач почав сильно хвилюватись та нервуватись. Спочатку позивач змушений був самостійно оплачувати кошти у великих обсягах на лікування тяжкого професійного захворювання, а потім лише через суд доводити своє право на відшкодуванні відповідачем цих витрат. Виходячи із засад розумності та справедливості, позивач визначає моральну шкоду у розмірі 70 000,00 грн/, яка є пропорційною 1/2 частини суми витрат на лікування, які були самостійно оплачені потерпілим від професійного захворювання.

Відповідачем-1 подано відзив на позовну заяву відповідно до якого заперечує щодо позовних вимог (а.с.178-183, Т.1). Відповідач-1 зазначає, що постановою від 02.04.2019 р. №1112/10165/10165.1/53 відмовлено у страхових виплатах ОСОБА_1 відповідно до його заяви від 20.10.2017 р. про відшкодування витрат на лікування, у зв`язку з відсутністю правових підстави для відшкодування витрат на лікування, проведеного до встановлення професійного захворювання. Відповідач-1 вказує, що відшкодування витрат на лікування можливе лише при наявності акту за формою П-4 та висновку МСЕК, оскільки на момент проведення позивачем лікування, захворювання на рак гортані вважалося загальним та не було підтверджено факту професійного захворювання у зв`язку з цим акт за формою П-4 не складався. Даний акт складено 14.09.2017 р., а висновок МСЕК зроблено 18.10.2017 р. Відповідно до акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 14.09.2017 р. професійне захворювання рак гортані у ОСОБА_1 встановлено 30.08.2017 р., отже право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виникло саме з цієї дати. Позовну вимогу про стягнення моральної шкоди відповідач вважає необґрунтованою, оскільки позивачем не доведено в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю саме управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області її заподіяло ОСОБА_1 .

Відповідачем-2 подано відзив на позовну заяву аналогічний за змістом до відзиву відповідача-1, у відзиві відповідач-2 заперечує щодо позовних вимог (а.с.193-198, Т.1).

Позивачем подано заперечення на відзив, які за своєю правовою природою є відповіддю на відзив у розумінні ст.163 КАС України (а.с.217-219, Т.1). Позивач зазначає, що додав до заяви від 20.10.2017 р. належні докази, що обґрунтовують понесені ним витрати на лікування професійного захворювання, а також надав медичні висновки, що підтверджують необхідність проведення лікування. На думку позивача, відповідач не бере до уваги, що ЛЕК ДУ «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор`єва Національної академії медичних наук України» надано медичний висновок від 30.08.2017 р. №7 згідно з яким рак гортані Т2N0M0 ст.ІІ кл.гр.2 є захворювання професійне. Медичний висновок містить інформацію, що захворювання діагностовано в жовтні 2016 року, а відповідна медична допомога надана у листопаді-грудні 2016 року. Позивач зауважує, що лікарська експертна комісія закладу охорони здоров`я встановила причинний зв`язок між часом, коли виникло професійне захворювання та датою визнання захворювання професійним. Позивач зауважує, що відповідач обґрунтовує оскаржувану постанову тим, що лікування проведено до настання страхового випадку і тому не підлягає оплаті за рахунок відповідача, однак Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 09.10.2010 р. №18 не містить застережень, що підставою для відмови є ті обставини, які містяться у відзиві на позовну заяву.

Відповідачем-1 подано відповідь на заперечення позивача, яка за своєю правовою природою є запереченнями у розумінні ст.164 КАС України (а.с.230-231, Т.1). Відповідач-1 наголошує на тому, що відповідно до акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4від 14.09.2017 р. професійне захворювання рак гортані у ОСОБА_1 встановлено 30.08.2017 р., отже право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виникло саме з цієї дати. Відповідач-1 вважає посилання позивача на наявність висновків лікарсько-консультаційних комісій різних закладів охорони здоров`я безпідставним, оскільки висновок ЛЕК ДУ «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор`єва Національної академії наук України» від 30.08.2017 р. №7 та консультаційний висновок ДУ «Інституту отоларингології ім. проф. О.С. Коломойченка Національної академії наук України» від 01.03.2017 р. №17752/16 зроблено після здійснення лікування у компанії «Адоніс» «Кібер Клініка Спіженко». Крім того, у висновку ЛЕК ДУ «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор`єва Національної академії наук України» від 30.08.2017 р. №7 чітко зазначено, що повідомлення про наявність вперше виявленого професійного захворювання від 30.08.2017 р. №162. На думку відповідача-1, консультаційний висновок лікаря онколога компанії «Адоніс» «Кібер Клініка Спіженко» №412/2016 р. від 31.10.2016 р. та висновок консиліуму лікарів-спеціалістів компанії «Адоніс» «Кібер Клініка Спіженко» від 02.11.2016 р. №98/2016 не можна вважати висновком лікарсько-консультаційних комісій.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, Маловисківського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди залишено без руху (а.с.81-82, Т.1).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.1-2, Т.1).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 р. задоволено заяву відповідача-1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 12.07.2019 р. (а.с.169, Т.1).

12.07.2019 р. підготовче засідання відкладено на 30.07.2019 р. за клопотаннями позивача та представника позивача (а.с.212, 214, 225-227, Т.1).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 р. відмовлено у задоволенні клопотання Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про зупинення провадження у справі (а.с.237, 238, Т.1).

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 30.07.2019 р. (а.с.235-236, Т.1) продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 06.09.2019 р.

05.09.2019 р. відповідачем-1 надано письмові пояснення щодо суми витрат на самостійну оплату лікування та стосовно суми моральної шкоди (а.с.1-3, Т.2).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 02.10.2019 р. (а.с.7, Т.2).

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідачів заперечила проти задоволення позову з підстав наведених у відзивах на позовну заяву та запереченнях.

Відповідно до ухвали занесеної до протоколу судового засідання від 02.10.2019 р. (а.с.17-19, Т.2) подальший розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідачів, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 внаслідок професійного захворювання, визначено ступінь втрати працездатності 30%, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 02.06.2004 р. (а.с.123, Т.1).

У подальшому, внаслідок професійного захворювання, ОСОБА_1 визначено ступінь втрати працездатності 50%, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 2-16 ПК №001097 від 21.02.2006 р. (а.с.121, Т.1).

З огляду на виписку із акта огляду у МСЕК до довідки серії 2-18 ВБ №108573 від 21.02.2006 р. ОСОБА_1 безтерміново встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням (а.с.122, Т.1).

17.10.2016 р. матеріали біопсії ОСОБА_1 направлено на патологогістологічне дослідження (а.с.129, Т.1) за наслідком якої встановлено злоякісне новоутворення голосової щілини (а.с.125-128, Т.1).

16.11.2016 р. в ДУ «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України» ОСОБА_1 проведено операцію: мікроларингохірургію з видаленням утворення (а.с.131,132, Т.1).

Окрім того, у період з 26.10.2016 р. по 31.12.2016 р. ОСОБА_1 проходив курс медичного обстеження та променевого лікування у Філії «Медичний центр «Кібер Клініка Спіженка» (а.с.133-158, Т.1).

Довідкою Філії «Медичний центр «Кібер Клініка Спіженка» №2014 від 24.09.2018 р. підтверджено, що ОСОБА_1 оплатив Філії «Медичний центр «Кібер Клініка Спіженка» послуги на загальну суму 129 446,00 грн. (а.с.124, Т.1).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 30.08.2017 р. №7, виданим ДУ «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор`єва Національної академії медичних наук України», встановлено професійних характер захворювання ОСОБА_1 рака гортані. Як зазначено у медичному висновку, діагноз встановлено у жовтні 2016 року, повідомлення про наявність вперше виявленого професійного захворювання від 30.08.2017 р. №162 (а.с.118, Т.1).

В акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.09.2017 р. (форми П-4), затвердженому начальником Управління Держпраці у Кіровоградській області від 14.09.2017 р. відображено, що захворювання ОСОБА_1 рак гортані захворювання професійне (30.08.2017 р.) (а.с.116-117, 200-201, Т.1).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №011340 від 18.10.2017 р. ОСОБА_1 внаслідок професійного захворювання, визначено ступінь втрати працездатності 70%, з яких 50% повторно та 20% вперше (а.с.119, Т.1).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №612756 від 18.10.2017 р. ОСОБА_1 безтерміново встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням (а.с.120, Т.1).

27.10.2017 р. ОСОБА_1 до Маловисківького відділення УВДФССУ у Кіровоградській області подано заяву про призначення стразових виплат у зв`язку з професійним захворюванням отриманим за час роботи на Смолінській шахті ДП «Східний ГЗК» (а.с.184, 199, Т.1).

Постановою Маловисківського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області від 02.11.2017 р. призначено потерпілому ОСОБА_1 одноразову допомогу у разі встановлення іншого вищого ступеня втрати стійкої професійної працездатності, з урахуванням іншого страхового випадку в сумі 5 725,60 грн. (а.с.186, 203, Т.1).

Постановою Маловисківського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області від 02.11.2017 р. призначено потерпілому ОСОБА_1 перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 5 277,01 грн. (а.с.187, 204, Т.1).

Також листом від 26.12.2017 р. №5-14/Л-7222з-731 Виконавча дирекція Фонду соціального страхування України, за результатом розгляду звернення ОСОБА_1 на урядову телефонну «гарячу лінію», повідомила про відсутність підстав для відшкодування витрат на лікування за період з 26.10.2016 р. по 30.12.2016 р., у зв`язку з тим, що повідомленням та актом за формою П-4 від 14.09.2017 р. чітко зазначено дату встановлення професійного захворювання 30.08.2017 р. (а.с.188, Т.1).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 р. у справі №811/1179/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення витрат на лікування, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області від 25 жовтня 2017 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у відшкодуванні витрат на лікування, а також стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 витрати на лікування у сумі 137 287,00 грн. (а.с.110-115, Т.1).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 р. у справі №811/1179/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення витрат на лікування, скасовано рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 р. у справі №811/1179/18 та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2017 р. у відповідності до вимог ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та прийняти відповідне рішення у формі постанови, в іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с.102-109, Т.1).

На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 р. Маловисківським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 20.10.2017 р. та винесено постанову від 02.04.2019 р. №1112/10165/10165.1/53 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг». У постанові з посиланням на п.1 та п.3 ст.36, ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вказано, що у повідомленні за формою П-3 та акті за формою П-4 зазначено 30.08.2017 р. як дату встановлення професійного захворювання, отже саме з цього часу настав страховий випадок. Лікування з 26.10.2016 р. по 30.12.2016 р. було проведено до настання страхового випадку і не підлягає оплаті за рахунок Фонду (а.с.100, Т.1).

При цьому листом від 04.04.2019 р. №360 Маловисківське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області повідомило ОСОБА_1 , що на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 р. винесена постанова про відмову у страхових виплатах за заявою від 20.10.2017 р. Також у листі повідомлено, що відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», ст.153 КЗпП України за відшкодуванням коштів на лікування, що було здійснено до настання страхового випадку ОСОБА_1 може звернутися до підприємства, на якому було отримане професійне захворювання (а.с.101, Т.1).

Постанова Маловисківського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області від 02.04.2019 р. №1112/10165/10165.1/53 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг» оскаржується позивачем у даному провадженні. При цьому спір між сторонами стосується питання відшкодування витрат на лікування.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. №1105-XIV (далі за текстом Закон №1105) Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону №1105 Виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду.

З огляду на ч.3 ст.8 Закону №1105 робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Зважаючи на п.2 ч.1 ст.9 Закону №1105 основними завданнями Фонду та його робочих органів є: надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону №1105 страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

При цьому в розумінні п.10 ч.1 ст.1 Закону №1105 страхові випадки за соціальним страхуванням від нещасних випадків нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

Частиною 2 статті 36 Закону №1105 визначено, шо підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Згідно з п.4 ч.7 ст.36 Закону №1105 страхові виплати складаються із страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

З огляду на п.1 ч.1 ст.47 Закону №1105 страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Відповідно до ч.6 ст.47 Закону №1105 страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Відповідно до п.2 Розділу І Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 09.06.2010 р. №18 (далі за текстом Положення №18) фінансування витрат на лікування потерпілих, їх медичну реабілітацію, забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення здійснюється за прямими наслідками страхового випадку виконавчою дирекцією Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду відповідно до укладених договорів із аптечними закладами (постачальниками, виробниками), санаторно-курортними, реабілітаційними закладами (відділеннями), закладами охорони здоров`я державної та/або комунальної форм власності за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

З огляду на п.4 Розділу ІІ Положення №18 підставою для фінансування витрат на лікарські засоби, вироби медичного призначення є висновок МСЕК про потребу потерпілого у такій допомозі.

Згідно з п.п.1, 2, 4 Розділу ІІІ Положення №18 підставою для фінансування витрат на лікування потерпілих, їх медичну реабілітацію є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування хронічного професійного захворювання за формами, наведеними у додатках до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності та потребу потерпілого у такій допомозі.

Фінансуванню підлягають витрати у разі надання потерпілим медичної допомоги у стаціонарах закладів охорони здоров`я (у тому числі спеціалізованих), реабілітаційних послуг у закладах охорони здоров`я (у тому числі спеціалізованих), санаторно-курортних, реабілітаційних закладах (відділеннях) та надання медичної допомоги в амбулаторних умовах під час тимчасової непрацездатності до встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності у відсотках або одужання.

У разі самостійної оплати лікування, медичної реабілітації їх вартість компенсується виконавчою дирекцією Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду потерпілим чи законним представникам потерпілих, роботодавцям за умови перебування потерпілого на обліку на підставі виданих лікарями рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків, оригіналів розрахункових документів, що підтверджують їх витрати.

Рішення про відшкодування витрат потерпілим, законним представникам потерпілих, роботодавцям приймається протягом 10 днів з дня отримання всіх документів, що підтверджують їх витрати.

Частиною 1 статті 43 Закону №1105 визначено, що для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Статтею 44 Закону №1105 передбачено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

При цьому статтею 45 Закону №1105 наведено вичерпний перелік підстав для відмови у страхових виплатах і наданні соціальних послуг.

Так, Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце: 1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку; 2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим Фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок; 3) вчинення застрахованим умисного злочину, що призвів до настання страхового випадку.

Фонд відмовляє у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Пунктом 1.10 Розділу І Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 р. №11 встановлено, що Управління (відділення) Фонду може відмовити у страховій виплаті потерпілому у випадках, передбачених статтею 45 Закону.

З аналізу зазначених норм судом встановлено, що страхові виплати сплачуються Фондом у разі настання страхового випадку, яким, зокрема, є професійне захворювання. Початок страхових виплат законодавчо пов`язаний з датою встановлення професійного захворювання. Водночас, ч.6 ст.47 Закону №1105 передбачена можливість виплати страхових виплат за минулий час за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

З оглядку на приписи Положення №18, фінансування витрат на лікування потерпілих здійснюється за наслідками страхового випадку. При цьому пунктом 4 Розділу ІІІ Положення №18 передбачено відшкодування витрат потерпілим у разі самостійної оплати лікування.

Як встановлено судом, в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.09.2017 р. (форми П-4) відображено, що захворювання ОСОБА_1 рак гортані є професійним, остаточний діагноз встановлено 30.07.2017 р. ДУ «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор`єва Національної академії медичних наук України». Разом з тим, у медичному висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 30.08.2017 р. №7, виданому ДУ «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор`єва Національної академії медичних наук України» вказано, що діагноз ОСОБА_1 рак гортані встановлено у жовтні 2016 року.

Таким чином, діагноз встановлений позивачу у жовтні 2016 року підтверджено лікарсько-експертною комісією 30 серпня 2017 року і таке захворювання визнано професійним відповідно до акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.09.2017 р. (форми П-4). При цьому, зважаючи на зміст довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №011340 від 18.10.2017 р. та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №612756 від 18.10.2017 р. МСЕК підтверджено втрату позивачем працездатності та причинний зв`язок між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Зазначені обставини не враховані відповідачем під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.10.2017 р. та при винесенні оскаржуваної постанови.

Окрім того, суд зазначає, що постанова Маловисківського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області від 02.04.2019 р. №1112/10165/10165.1/53 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг» не містить посилань на жодну з підстав для відмови у страхових виплатах, визначених у ст.45 Закону №1105.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що приймаючи постанову від 02.04.2019 р. №№1112/10165/10165.1/53 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг» Маловисківське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначений Законом №1105, непропорційно та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому така постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області () прийняти рішення про відшкодування ОСОБА_1 витрат на самосійну оплату лікування професійного захворювання у сумі 137 287,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.2, 4, 10 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Суд враховує, що Маловисківським відділенням Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області при розгляді заяви позивача не перевірено комплектності документів, доданих до заяви та відповідності їх вимогам законодавства, не проведено арифметичної перевірки суми відшкодування витрат на лікування, тобто не вчинено усіх дій, пов`язаних з розглядом такої заяви.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області () прийняти рішення про відшкодування ОСОБА_1 витрат на самосійну оплату лікування професійного захворювання у сумі 137 287,00 грн., задоволенню не підлягає.

Однак, з метою повного та ефективного поновлення прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Маловисківське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2017 р. та прийняти відповідне рішення.

Водночас суд наголошує на тому, що під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 відповідач не може відмовляти у її задоволенні з тих самих підстав, що були зазначені у постанові від 02.04.2019 р. №1112/10165/10165.1/53 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг» та зобов`язаний перевірити комплектність документів, доданих до заяви і відповідності їх вимогам законодавства, а також провести арифметичну перевірку суми відшкодування витрат на лікування.

Окрім того, позивач просить стягнути з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області 70 000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок несвоєчасної виплати матеріального забезпечення, страхових виплат, ненадання або несвоєчасне надання соціальних послуг.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Суд враховує, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. При цьому сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди.

Викладене узгоджується з висновками Верховного Суду наведеними у постанові від 25.04.2019 р. у справі №818/1429/17 (провадження №К/9901/1826/18) та постанові від 31.07.2019 р. у справі №804/6922/16 (провадження №К/9901/30090/18).

У позовній заяві в обґрунтування моральної шкоди позивач вказує, що у зв`язку з незаконними діями відповідача він сильно хвилювався та нервувався, оскільки спочатку змушений був самостійно оплачувати кошти у великих обсягах на лікування тяжкого професійного захворювання, а потім лише через суд доводити своє право на відшкодуванні відповідачем цих витрат, а тому виходячи із засад розумності та справедливості, позивач визначає моральну шкоду у розмірі 70 000,00 грн., яка є пропорційною 1/2 частини суми витрат на лікування, які були самостійно оплачені потерпілим від професійного захворювання.

Суд враховує, що необхідність самостійної оплати лікування була зумовлена потребою у проведенні лікування до встановлення факту, що захворювання є професійним, а не протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача.

Позивачем не доведено, що оскаржуваним рішенням відповідача-2 йому заподіяно моральну шкоду, а саме не надано доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), а також причинно-наслідкового зв`язку між рішенням відповідача-2 та заподіяною шкодою.

Таким чином, позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи (а.с.119, Т.1), доказів понесення інших судових витрат до суду не надано.

Відповідачами також не надано до суду доказів понесення судових витрат, які б підлягали розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Маловисківського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області від 02 квітня 2019 року №1112/10165/10165.1/53 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг».

3. Зобов`язати Маловисківське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 жовтня 2017 року та прийняти відповідне рішення.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 29 листопада 2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт