Справа № 240/3503/19
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3503/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович І.Е.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

19 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Скородинського В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200030/2 від 17.01.2019.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Житомирська митниця Державної фіскальної служби України звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, 03.01.2019 позивачем придбано у нерезидента GEDSTED AUTOHANDEL A/S транспортний засіб - легковий автомобіль марки Volkswagen Touran 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , що експлуатувався як таксі, тип двигуна дизель, об`єм двигуна 1968 см3, календарний рік виготовлення - 2013 (а.с. 15), за ціною 38500 данських крон, що еквівалентно 5200 ЕUR, що підтверджується рахунком-фактурою №431251 від 03.01.2019 (а.с.4).

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом подано до Житомирської митниці ДФС митну декларацію №UA101070/2019/002916 від 16.01.2019, у якій визначено вартість вказаного транспортного засобу за основним методом (за ціною договору) в розмірі 38500 данських крон, що еквівалентно 5200 ЕUR (а.с.36).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №UA101070/2019/002916 від 16.01.2019 (а.с. 36) митної вартості транспортного засобу та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме:

- рахунок-фактура GEDSTED AUTOHANDEL A/S на продаж № 431251 від 03.01.2019 (а.с.4);

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2019/410304 від 11.01.2019 (а.с.32-33);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 19.11.2013 (а.с.26);

- документ, що підтверджує вартість перевезення від 16.01.2019

- паспорт громадянина України х відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 18.06.2016;

- паспортний документ, що дає право на перетин державного кордону України №FE645580 від 24.06.2016.

За результатами аналізу поданої декларантом до митного оформлення митної декларації №UA101070/2019/002916 від 16.01.2019 та долучених документів автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в автоматичному режимі було згенеровано ряд ризиків, зокрема: 105-2 щодо контролю правильності визначення митної вартості" та 106-2 щодо витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів".

За наслідками опрацювання згенерованих профілів ризику відповідачем встановлено, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме до митного оформлення не подано документ, якій свідчить про те, що оцінюваний товар належить, особі що склала рахунок-фактуру від 03.01.2019 №431251, що викликає сумніви у достовірності правочину, в тому числі у праві власності GEDSTED AUTOHANDEL A/S на оцінюваний товар та праві GEDSTED AUTOHANDEL A/S розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу. Крім того встановлено, що у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру від 03.01.2019 №431251.

Зважаючи на вказане, декларанту було повідомлено про необхідність подання до митного органу додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного із договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією (а.с.129).

В подальшому, 17.01.2019 відповідач прийняв рішення №UA101000/2019/200030/2 про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого було здійснено перевірку заявленої митної вартості та встановлено, що заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу із програмного продукту SchwackeNet, яка проведена органом доходів і зборів за VIN кодом транспортного засобу. У зв`язку з цим, митну вартість автомобіля було визначено в розмірі 80982,23 данських крон, що еквівалентно 10800 Євро, за резервним методом із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях вантажно-митної декларації від 12.12.2018 №UA250090/2018/107772, з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року та враховуючи дані про вартість оцінювання автомобіля із програмного продукту SchwackeNet (а.с.38-39).

Не погоджуючись із вказаними рішення Житомирської митниці ДФС, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Разом з тим, у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, оскільки зазначено лише номер та дату митної декларації (№UA205090/2018/107772 від 12.12.2018) на підставі якої здійснено коригування митної вартості транспортного засобу, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

Також суд першої інстанції зазначив, що використовуючи резервний метод, відповідач мав врахувати рік випуску транспортного засобу, тип двигуна, його пошкодженість, а також умови його використання, що вплинули на зношеність автомобіля та обумовили ціну, за яку його було придбано.

Однак, здійснюючи коригування митної вартості транспортного засобу на підставі митної декларації №UA205090/2018/107772 від 12.12.2018 (а.с.119-120) відповідач використав лише базові дані автомобіля: марку VOLKSWAGEN, модель TOURAN та тип автомобіля дизельний. Проте, митний орган не звернув увагу на те, що автомобіль, вказаний в митній декларації №UA205090/2018/107772 від 12.12.2018 (а.с.119-120), на підставі якої здійснювалось коригування, був виготовлений в 2015 році. Натомість автомобіль, зазначений позивачем у спірній митній декларації №UA101070/2019/002916 від 16.01.2019, був виготовлений в 2013 році. Крім того, відповідач не звернув уваги на зовнішній стан задекларовано позивачем автомобіля, зокрема не врахував, що транспортний засіб був після ДТП, що підтверджується інформацією, зазначеною в рахунку-фактурі від 03.01.2019 №431251, а також не звернув увагу, що автомобіль було придбано із значними пошкодженнями, які характерні дорожньо-транспортній пригоді, а саме:були наявні вм`ятини на передньому лівому крилі і двері, задньому лівому крилі, пошкоджений правий поріг, наявні тріщини на лобовому склі, пошкоджено передній бампер та елементи підвіски, а також наявні сколи та подряпини лакофарбового покриття по всьому кузову, забруднений салон та сидіння.

Отже, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що підставою для коригування митної вартості органом доходів і зборів є сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості та не надання додаткових документів на вимогу митницею. Безпосередньо сам декларант у поданій митній декларації №UA101070/2019/002521 ІМ40ДЕ визначив митну вартість за шостим (резервним) методом, а не ціною угоди, про що свідчать матеріали справи. При порівнянні заявленої митної вартості транспортного засобу з вартісними операціями транспортних засобів, митне оформлення яких було уже здійснено (база даних ЄАІС ДФС) виявлено значні розбіжності у розмірі 5200 ЄВРО проти 10800 ЄВРО.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що у спірному рішенні відсутні пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, оскільки зазначено лише номер та дату митної декларації (№UA205090/2018/107772 від 12.12.2018) на підставі якої здійснено коригування митної вартості транспортного засобу, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим, то апелянт вказав, що подана до митного органу декларація не містила інформації про умови поставки транспортного засобу, а тому за відсутності інформації про наявність будь-яких умов поставки оцінюваного товару, відсутня доцільність будь-яких коригувань та пояснень.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною друга статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Судом встановлено, що декларант (позивач) при здійсненні митного оформлення товару надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Зокрема, для обґрунтування вартісного значення складових митної вартості надав рахунок-фактуру GEDSTED AUTOHANDEL A/S на продаж №431251 від 03.01.2019 із зазначенням вартості товару 5200 Євро. (а.с.4), з додаткового аркушу до акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА205010/2019/410304 (а.с.33) видно, що ціна транспортного засобу була визначена з урахуванням того, що на транспортному засіб був пошкоджений в ДТП.

Так, частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Суд не заперечує право органу доходів і зборів перевіряти достовірність або точність будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте вважає, що при цьому він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого транспортного засобу марки VOLKSWAGEN модель - TOURAN номер кузова - НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2013 р. у розмірі 5200 Євро та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Так, відповідачем було встановлено, що заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу була меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу із програмного продукту SchwackeNet, яка проведена за VIN кодом транспортного засобу, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи. Та за переконанням митного органу, декларантом не надано документи які підтверджують заявлену митну вартість, тому митну вартість вказаного автомобіля було визначено в розмірі 80982,23 данських крон, що еквівалентно 10800 Євро, за резервним методом із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях вантажно-митної декларації від 12.12.2018 №UA250090/2018/107772, з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року та враховуючи дані про вартість оцінювання автомобіля із програмного продукту SchwackeNet.

Як слідує із рішення відповідача, він поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку зі спрацюванням системи ризиків АСАУР зокрема: зокрема: 105-2 щодо контролю правильності визначення митної вартості" та 106-2 щодо витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів", а також у зв`язку з тим, що декларантом не надано документів, які б свідчили про те, що оцінюваний товар належить, особі що склала рахунок-фактуру від 03.01.2019 №431251, що викликає сумніви у достовірності правочину, в тому числі у праві власності GEDSTED AUTOHANDEL A/S на оцінюваний товар та праві GEDSTED AUTOHANDEL A/S розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу. Цими обставинами відповідач обґрунтовував необхідність подання декларантом додаткових документів.

Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки право власності фірми GEDSTED AUTOHANDEL A/S на спірний автомобіль підтверджено рахунком-фактурою на продаж №431251 від 03.01.2019.

Вказаний у рахунку-фактурі правочин щодо купівлі-продажу транспортного засобу є правомірним та дійсним, не був визнаний судом у встановленому законодавством порядку недійсним, а також не є нікчемним в силу закону.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що сумніви у достовірності вказаного в рахунку-фактурі від 03.01.2019 №431251 правочину, як і сумніви у праві GEDSTED AUTOHANDEL A/S розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу є безпідставним та зазначає, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Натомість, митним органом у своєму рішенні не було обґрунтовано зазначено, в чому саме полягали об`єктивні сумніви чи неточності у заявленій позивачем митній вартості товару.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дослідженими документами спростовується позиція митниці про те, що подані документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була сплачена за товар.

Судова колегія вважає, що подані декларантом документи в своїй сукупності підтверджують факт проведення оплати позивачем за придбаний транспортний засіб на суму 5200 Євро.

Так, згідно пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року №689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Водночас, у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів від 17.01.2019 №UA101000/2019/200030/2, коригування митної вартості товару на рівні 180982,23 данських крон, що еквівалентно 10800 євро було проведено митним органом на підставі ст. 64 МК України за резервним методом визначення митної вартості.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Однак, у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, оскільки зазначено лише номер та дати митної декларації (№UA205090/2018/107772 від 12.12.2018) на підставі якої здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII цієї угоди під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Використовуючи резервний метод, відповідач мав врахувати рік випуску транспортного засобу, тип двигуна, його пошкодженість, а також умови його використання, що вплинули на зношеність автомобіля та обумовили ціну, за яку його було придбано.

Однак, здійснюючи коригування митної вартості транспортного засобу на підставі митної декларації №UA205090/2018/107772 від 12.12.2018 (а.с.119-120) відповідач використав лише базові дані автомобіля: марку VOLKSWAGEN, модель TOURAN та тип автомобіля дизельний. Проте, митний орган не звернув увагу на те, що автомобіль, вказаний в митній декларації №UA205090/2018/107772 від 12.12.2018 (а.с.119-120), на підставі якої здійснювалось коригування, був виготовлений в 2015 році. Натомість автомобіль, зазначений позивачем у спірній митній декларації №UA101070/2019/002916 від 16.01.2019, був виготовлений в 2013 році. Крім того, відповідач не звернув уваги на зовнішній стан задекларовано позивачем автомобіля, зокрема не врахував, що транспортний засіб був після ДТП, що підтверджується інформацією, зазначеною в рахунку-фактурі від 03.01.2019 №431251, а також не звернув увагу, що автомобіль було придбано із значними пошкодженнями, які характерні дорожньо-транспортній пригоді, а саме:були наявні вм`ятини на передньому лівому крилі і двері, задньому лівому крилі, пошкоджений правий поріг, наявні тріщини на лобовому склі, пошкоджено передній бампер та елементи підвіски, а також наявні сколи та подряпини лакофарбового покриття по всьому кузову, забруднений салон та сидіння. Зазначені пошкодження автомобіля були зафіксовані працівниками митного органу у додатковому аркуші до Акта про проведення митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА205010/2019/410304 (а.с.33).

Судом встановлено, що в поданих декларантом документах відсутні ознаки підробки, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору).

Також, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 19.11.2013 (а.с.26), задекларований позивачем автомобіль використовувався як таксі, що вплинуло на його зношеність.

Оскільки, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від № UA101000/2019/200030/2 від 17.01.2019 є необґрунтованим та безпідставним.

Доводи апелянта про те, що декларант самостійно визначив митну вартість за резервним методом, що підтверджується даними графи 43 електронної митної декларації, колегія суддів відхиляє, оскільки у митній декларації позивач визначив вартість транспортного засобу за основним методом, тобто за ціною договору, в розмірі 38500 данських крон, що еквівалентно 5200 Євро та відповідає сумі, яка зазначена у рахунку-фактурі №431251 від 03.01.2019. При цьому, відповідач не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товару та протиправність оскарженого рішення.

Стосовно доводів апелянта про те, що згідно з відомостями із програмного продукту SchwackeNet, відомостями ЄАІС ДФС вартість таких авто є значно вищою, то слід зазначити, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а.

Підсумовуючи всі наведені висновки у цій справі, суд зазначає, що як у взаємозв`язку, так і окремо, кожне порушення, допущене митним органом зокрема: відсутність аргументації та невідповідність нормам митного законодавства прийнятих рішень, недоведеність необхідності застосування резервного методу визначення митної вартості товару, здійснення коригування митної вартості транспортного засобу на підставі митної декларації складеної не на ідентичний чи на подібний автомобіль, призвело до прийняття неправомірного рішення, яким скориговано митну вартість товару - легкового автомобіль марки Volkswagen Touran 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 листопада 2019 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.