Справа № 340/2624/19
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/2624/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області про скасування податкової вимоги та зобов`язанні вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовною заявою в якій просить:

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Кіровоградській області № Ф-99644-53 від 12 листопада 2018 року, згідно з якою з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість зі сплати єдиного внеску відповідно до ст. 25 ЗУ «Про та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 15819,54 грн.;

- зобов`язати ГУ ДФС у Кіровоградській області списати дану заборгованість в сумі 21948,96 грн. з особового рахунку ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 17.10. 2019 р. у приміщенні Олександрійського ВДВС ГТЮ у Кіровоградській області від старшого державного виконавця отримав вимогу ГУ ДФС у Кіровоградській області №Ф-99644 від 12.11.2018 р., якою визначено суму недоїмки в розмірі 15819,54 грн., оскільки він був зареєстрованим фізичною особою-підприємцем, однак з 04.05.2017 р. перебує у трудових відносинах із Олександрійською міською радою, яка нараховувала та сплачувала єдиний соціальний внесок, а тому винесення вимоги про сплату недоїмки є протиправним. Позивач наголошує, що в його заяві про застосування спрощеної системи оподаткування від 18.09.2015 р. міститься запис "анульовано з 01.10.2015 р. причина припинення господарської діяльності", тобто фактично сама податкова служби припинила діяльність позивача. Позивач вказує, що з огляду на практику ЄСПЛ винесена відповідачем вимога про сплату боргу (недоїмки) не відповідає критерію «пропорційності», адже не дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересами особи позивача, оскільки мета сплати єдиного внеску до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в даних правовідносинах досягається сплатою єдиного внеску роботодавцем.

Ухвалою судді від 21.10.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.1-2).

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що позивач як фізична-особа підприємець, який знаходився на обліку в Кропивницькій ДПІ та перебував на загальній системі оподаткування, був зобов`язаний нараховувати та сплачувати єдиний внесок. Оскільки позивач як платник єдиного внеску не дотримався обов`язку нараховувати та сплачувати єдиний внесок у 2017 році, щоквартально у 2018 роках, ГУ ДФС у Кіровоградській області в автоматичному режимі нараховано недоїмку зі сплати єдиного внеску та на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано спірні вимоги про сплату боргу (недоїмки). Доводячи їх правомірність, представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.05.2015 р. зареєстрований як фізична особа-підприємець та взята на облік як платник єдиного внеску, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та 11.04.2019 р. припинено підприємницьку діяльність за власним рішенням (а.с.41-46).

Зважаючи на інтегровану картку платника єдиного соціального внеску позивача встановлено, що станом на 31.10.2018 р. недоїмка із єдиного соціального внеску становила 15819,54 грн. (а.с.38).

На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 р. №Ф99644-53 на суму єдиного соціального внеску 15819,54 грн. (а.с.13).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

З огляду на п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Ч. 5 ст. 8 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Відповідно до абз.3 ч.8 ст.9 Закону №2464 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з ч.12 ст.9 Закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

З аналізу зазначених норм встановлено, що фізична особа-підприємець зобов`язана нараховувати та сплачувати єдиний соціальний внесок в розмірі 22 відсотків бази нарахування єдиного внеску, а у випадку не отримання доходу у розмірі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Зважаючи на п.5 ч.1 ст.1 Закону №2464 мінімальний страховий внесок сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Місячний розмір мінімальної заробітної плати відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" у 2017 році становив 3200 грн., відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" у 2018 році - 3723 грн.

Враховуючи ставку, визначену частиною 5 статті 8 Закону №2464-VI у розмірі 22 %, мінімальний страховий внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону (фізичних осіб підприємців), у 2017 році складав 704 грн. (3200 грн. х 22 %) у місяць, у 2018 році 819,06 грн. (3723 грн. х 22 %) у місяць. Такі платники (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) зобов`язані були сплатити єдиний внесок за 2017 рік не пізніше 10.02.2018 року, а у 2018 році - щоквартально, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Суд враховує, що у ч.4 ст.4 Закону №2464 наведено вичерпний перелік підстав за яких фізичні особи-підприємці звільняються від сплати за себе єдиного внеску.

Так, особи, зазначені у пунктах 4 та 51 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Зважаючи на те, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не звільняються від сплати Єдиного соціального внеску фізичні особи-підприємці, які працевлаштовані та за яких ЄСВ сплачують роботодавці, посилання позивача на відсутність обов`язку зі сплати єдиного соціального внеску з огляду на сплату за нього ЄСВ його роботодавцем є необґрунтованим та безпідставним.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у випадку не отримання доходу позивач як фізична особа-підприємець був зобов`язаний щомісяця нараховувати та сплачувати єдиний соціальний внесок у розмірі не меншому ніж мінімальний розмір страхового внеску.

Окрім того, суд зазначає, що покладення на особу обов`язку зі сплати єдиного внеску незалежно від сум отриманого доходу та від працевлаштування та сплати ЄСВ роботодавцем, не може розцінюватися як порушення критерію пропорційності, тобто недотриманням справедливого балансу між інтересами держави та особи, оскільки за своєю природою єдиний соціальний внесок є не податком, а консолідованим страховим внеском, з огляду на який розраховується страховий стаж особи та розмір її пенсії в майбутньому. Вирішення питання щодо перебування у статусі підприємця здійснюється фізичною особою самостійно, така особа не позбавлена права припинити свою підприємницьку діяльність у будь-який час. Тобто обов`язок зі сплати ЄСВ залежить виключно від бажання особи перебувати в статусі фізичної особи-підприємця.

Відповідно до абз.1 ч.4 ст.25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

При цьому в розумінні п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464 недоїмка сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. №449 (далі за текстом Інструкція №449).

Згідно з п.10 Розділу IV Інструкції №499 обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів документальної перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органу доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Пунктом 1 Розділу VІ Інструкції №449 встановлено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Відповідно до абз.2, 3 п.2 Розділу VІ Інструкції №449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Пунктом 4 Розділу VІ Інструкції №449 визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

Згідно з п.4 Розділу VІ Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника фізичної особи).

Із аналізу зазначених норм встановлено, що дані інформаційної системи органу доходів і зборів можуть бути підставою для формування вимоги про сплату боргу (недоїмки), а тому, якщо платник єдиного внеску не виконав обов`язку зі своєчасного нарахування та сплати ЄСВ, орган доходів і зборів на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів обчислює суму єдиного внеску, яку зазначає у вимозі про сплату боргу (недоїмки).

Як встановлено судом, позивач у період з січня 2017 року по вересень 2018 року включно не нараховувала та не сплачувала єдиний соціальний внесок у законодавчо встановленому розмірі, а тому відповідачем на підставі та у межах повноважень, а також з дотриманням інших засад визначених ч.2 ст.2 КАС України, сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 р. №Ф-99544-53 на суму єдиного соціального внеску 15819,54 грн.

Позивач заперечує свій обов`язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок у вказані періоди, посилаючись на те, що не отримував дохід від підприємницької діяльності, посилаючись при цьому на напис у заяві про застосування спрощеної системи оподаткування щодо анулювання з 01.10.2015 р.

Так, у зазначеній заяві дійсно міститься напис олівцем «анул. 1.10.2015 р.», при цьому у графі 5.4 відмова від спрощеної системи оподаткування зазначена дата 01.10.2015 р., а у рядку причини відмови від спрощеної системи оподаткування наявна позначення напроти «самостійна відмова у зв`язку з переходом на сплату інших податків та зборів» (а.с.22).

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи позивача, як неспроможні.

Як установлено судом, позивач у період за який визначено суму недоїмки зі сплати ЄСВ був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, а тому позивач належав до кола платників єдиного внеску, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI.

Посилання позивача на практику Європейського Суду з прав людини, а саме на рішення у справах «Серков проти України»» та «Щокін проти України» на на порушення принципу «пропорційності» відхиляються судом, оскільки зазначені судові рішення стосуються питань щодо нечіткості (можливості подвійного тлумачення) законів. У даній справі норми Законів які регулюють спірні правовідносини не містять неточностей чи можливості двоякого трактування.

Окрім того, суд зазначає, що покладення на особу обов`язку зі сплати єдиного внеску незалежно від сум отриманого доходу та від працевлаштування та сплати ЄСВ роботодавцем, не може розцінюватися як порушення критерію пропорційності, тобто недотриманням справедливого балансу між інтересами держави та особи, оскільки за своєю природою єдиний соціальний внесок є не податком, а консолідованим страховим внеском, з огляду на який розраховується страховий стаж особи та розмір її пенсії в майбутньому. Вирішення питання щодо перебування у статусі підприємця здійснюється фізичною особою самостійно, така особа не позбавлена права припинити свою підприємницьку діяльність у будь-який час. Тобто обов`язок зі сплати ЄСВ залежить виключно від бажання особи перебувати в статусі фізичної особи-підприємця.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають.

Друга позовна вимога щодо зобов`язання відповідача списати заборгованість також не підлягають задоволенню, оскільки заборгованість в сумі 15819,54 грн. визначена на підставі оспорюваної вимоги про сплату боргу, висновок про законність якої описаний судом, а наявність решти суми недоїмки жодним чином не підтверджена, а тому не може бути піддана сумніву, оскільки позивач не навів даних щодо порушення його права в цій частині.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст.139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат понесених позивачем. Натомість відповідачем не надано доказів понесення судових витрат у даній справі.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна 55, м. Кропивницький, 25006; ) про скасування податкової вимоги та зобов`язанні вчинити певні дії відмовити.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Згідно з оригіналом:

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук