Справа № 808/739/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 808/739/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року (суддя Татаринов Д.В., повний текст складено 24.07.2018р.) по справі №808/739/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішень, -

в с т а н о в и В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в загальному розмірі 84 699,61 гривень, в тому числі 67759,69 гривень за податковими зобов`язаннями та 16939,92 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 8854,50 гривень, в тому числі 5 903,00 гривень за податковими зобов`язаннями та 2951,40 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення рішення №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 45 075,00 гривень за декларацією № від 18.01.2017 р. за звітний період, за який подано декларацію, грудень 2016 року;

- податкове повідомлення рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 1221,46 гривень, в тому числі 977,17 гривень за податковими зобов`язаннями та 244,29 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, згідно якої станом на 17 січня 2018 року заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 105 878,74 гривень, яку ГУ ДФС у Запорізькій області вимагає сплатити протягом 10 календарних днів за днем отримання вимоги;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого вирішено застосувати штрафні санкції в розмірі 17012,08 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що оскаржувані рішення прийняті контролюючим органом з огляду на висновки, які зроблені за результатом документальної

перевірки, щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу. Такі висновки відповідача, за позицією позивача, є необґрунтованими, оскільки не узгоджуються з показниками тих витрат та доходів, які фактично мали місце та які фактично враховані позивачем при визначені чистого оподатковуваного доходу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року позов задоволено. Рішення суду фактично мотивовано тим, що встановлені обставини у цій справі не дають підстав для висновку щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, як показника, який вплинув на правильність визначення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору. Також суд вказав на безпідставність висновків контролюючого органу щодо завищення позивачем податкового кредиту, що вплинуло на визначення від`ємного значення суми податку на додану вартість, оскільки позивачем правомірно до складу податкового кредиту відносилися суми ПДВ, які сплачені у вартості придбаного товару, що використаний позивачем у власній господарській діяльності.

Не погоджуючись з рішенням суду, Головне управління ДФС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на висновки, які зроблено в акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що в період з 09 листопада 2017 року по 29 листопада 2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт від 06 грудня 2017 року №4754/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , згідно якого документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення:

- статті 44, пункту 138.1, 138.2, 138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 177.2, пункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України, в частині завищення валових витрат на загальну суму 421 097,81 грн., в тому числі у 2014 року на загальну суму без врахування ПДВ 355 952,92 грн. та у 2015 року на загальну суму без врахування ПДВ 65 144,89 грн., що призвело до заниження чистого доходу на загальну суму 421 097,81 грн., в тому числі у 2014 року на загальну суму без врахування ПДВ 355 952,92 грн. та у 2015 року на загальну суму без врахування ПДВ 65 144,89 грн., який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування та, як слідство порушено вимоги пункту 177.2 підпункту 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 ПК України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, які підлягають сплаті до бюджету на загальну суму 67 759,69 грн., в тому числі за 2014 рік 57 987,96 грн., за 2015 рік 9 771,73 грн.;

- пункт 198.1, пункт 198.3, пункт 198.5 статті 198 ПК України в частині не визначення умовного продажу та не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ по товару (боєнські відходи), які включені до складу податкового кредиту вагою 12 571 кг, в тому числі за 2014 року - 9812,6 кг на загальну суму 241 523,50 грн. ( в тому числі ПДВ 40 253,92 грн.) та у 2015 року 2 758,4 кг на загальну суму 88 170,26 грн. ( в тому числі ПДВ 14 695,04 грн.), тобто по товару, який використовувався в неоподатковуваних операціях, що призвело до заниження податкових зобов`язань по податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету за листопад 2014 рік становить 5 903,0 грн. та зменшенню від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке зараховується відповідно до рядків 24 та 21 Декларацій до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму ПДВ: за лютий 2015 року 22 959,00 грн., за травень 2015 року 43 877,00 грн., за червень 2015 року 47 236,00 грн., за липень 2015 року 32 748,00 грн., за серпень 2015 року 51 569,00 грн., за вересень 2015 року 52 849,00 грн., за жовтень 2015 року 52 849,00 грн., за листопад 2015 року 54 949,00 грн., за грудень 2015 року - 54 949,00 грн., за період з січня по грудень 2016 року на суму 45 075,00 грн. щомісяця;

- частини 2 статті 6, пункту 2 частини 1 статті 7, пункту 11 статті 8 та пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження суми чистого доходу на загальну суму 421 097,81грн., у 2014 році на загальну суму без врахування ПДВ 355 952,92 грн. та за 2015 рік на загальну суму без врахування ПДВ 65 144,89 грн., який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, що призвело до ненарахування та неперерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 105 878,74 грн., в тому числі за 2014 року у розмірі 83 273,51 грн., за 2015 року у розмірі 22 605,23 грн.;

- підпункту 11.-1.6 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України в частині заниження чистого доходу у 2015 року на загальну суму без врахування ПДВ 65 144,89 грн., який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, і як слідство заниження обєкту оподаткування військовим збором, що призвело до ненарахування та неперерахування до бюджету військового збору за 2015 рік у розмірі 977,17 грн.

Такі висновки контролюючого органу, з огляду на акт перевірки, ґрунтуються на такому.

Так проведеною перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.2014р. по 31.12.2015р. придбано свиней та ВРХ:

2014 рік 704 голови вагою 77924 кг. На загальну суму 1769488,9грн.;

2015 рік 219 голів вагою 23418,71кг. На загальну суму 604357,5грн.

Згідно актів прийому-передач замовником ФОП ОСОБА_1 передано на забій виконавцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 923 голів в тому числі:

2014 рік 704 голови;

2015 рік 219 голів.

Згідно актів прийму-передачі виконавцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передано після забою замовнику ОСОБА_1 готової продукції (м`яса та м`ясних продуктів), яка в подальшому реалізована:

2014 рік 58897,4кг.;

2015 рік 18118,6кг.

Різницю складає такий вид продукції, як боєнські відходи.

Відповідно до актів забою та актів прийму-передачі після забою тварин залишок боєнських відходів становить:

2014 рік 19026,6кг на загальну суму 427143,5грн. ( в т.ч. ПДВ 71190,58грн.);

2015 рік 2758,4 кг на загальну суму 78173,87грн. (в тому числі ПДВ 13028,98грн.).

З приводу проаналізованої діяльності контролюючий орган вказує на те, що під час проведення перевірки встановлено, що ФОП до складу витрат безпідставно включав витрати на придбання такої продукції, як боєнські відходи. ФОП не надано належних доказів, що боєнські відходи було використано в господарській діяльності платника та вони пов`язані з отриманням доходу. Також ГУ ДФС у Запорізькій області зазначається, що ФОП протягом 2014 року 2015 року отримував товар (боєнські відходи) та сплачував суми ПДВ у його вартості, які включені до складу податкового кредиту на загальну суму 24 1523,5 грн., в тому числі ПДВ 40 253,92 грн., та у 2015 році на загальну суму 88 170,26 грн., в тому числі ПДВ 14 695,04 грн.. Оскільки вказаний придбаний товар не використовувався в оподатковуваних операціях, то ФОП повинен був за такими товарами визначити умовний продаж та нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ за основною ставкою. Зазначені порушення призвело також і до заниження ФОП військового збору та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

На підставі Акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в загальному розмірі 84 699,61 гривень, в тому числі 67759,69 гривень за податковими зобов`язаннями та 16939,92 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 8854,50 гривень, в тому числі 5 903,00 гривень за податковими зобов`язаннями та 2951,40 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення рішення №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 45 075,00 гривень за декларацією № від 18.01.2017 р. за звітний період, за який подано декларацію, грудень 2016 року;

- податкове повідомлення рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 1221,46 гривень, в тому числі 977,17 гривень за податковими зобов`язаннями та 244,29 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, згідно якої станом на 17 січня 2018 року заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 105 878,74 гривень, яку ГУ ДФС у Запорізькій області вимагає сплатити протягом 10 календарних днів за днем отримання вимоги;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого вирішено застосувати штрафні санкції в розмірі 17012,08 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Так встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що у період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року ФОП ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування.

Основним видом господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є оптова торгівля м`ясом та м`ясними продуктами. Для провадження вказаного виду діяльності Позивач має відповідні дозволи та погодження органів державного регулювання та контролю, а також відповідні матеріально технічни ресурси: будівлю забійного цеху, цеху, вантажні фургони рефрижератори, вантажні фургони та найманих працівників.

Здійснюючи господарську діяльність в період, який охоплено перевіркою, позивач придбавав живих свиней та велику рогату худобу, здійснював їх забій самостійно чи з залученням інших суб`єктів господарювання.

Утилізацію та знищення боєнських відходів здійснювали ФОП ОСОБА_2 та Токмацька філія Державного підприємства «Укрветсанзавод» на підставі укладених договорів.

Встановлені обставини у цій справі також свідчать про те, що фактично підставою для прийняття контролюючим органом оскаржуваних рішень стали його висновки про неправомірність формування позивачем валових витрат, що вплинуло на правильність визначення чистого оподатковуваного доходу, а також неправомірне не визначення позивачем податкових зобов`язань з ПДВ з урахуванням того, що придбаний товар (боєнські відходи) не використовувався в оподатковуваних операціях.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, встановлені статтею 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

За пунктом 177.2 статті 177 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Пунктом 177.4 ПК України (в редакції, яка діяла в 2014 році) до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Зокрема в пункті 138.1 статті 138 ПК України зазначено, що однією зі складових витрат, які враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є витрати операційної діяльності, які включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

При цьому, відповідно до пункту 138.8 статті 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов`язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну)

Підпунктом 138.8.1 пункту 138.8 статті 138 ПК України визначено, що до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаних робіт, наданої послуги.

Відповідно до підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 ПК України (в редакції, яка діяла в 2015 році) визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отримання доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Враховуючи положення зазначених норм права, суд першої інстанції правильно вказав на те, що чистий оподатковуваний дохід, який є об`єктом оподаткування для фізичних осіб підприємців від провадження господарської діяльності, визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг).

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось відповідачем те, що під час перевірки позивач надавав відповідачу всі первинні документи щодо власної господарської діяльності: договори, прибуткові та видаткові накладні, акти виконаних робіт, акти забою, податкові накладні, платіжні документи. Недоліків у складанні вказаних первинних документів відповідачем під час перевірки не виявлено. Також ГУ ДФС у Запорізькій області не оспорюється реальність провадження господарської діяльності позивачем.

Отже, встановивши зазначені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем правомірно та обґрунтовано віднесено до витрат при визначенні чистого оподатковуваного доходу, який є об`єктом оподаткування для фізичних осіб підприємців від провадження господарської діяльності, суми грошових коштів, сплачених при придбанні живої ваги свиней та великої рогатої худоби, які документально підтверджені та пов`язані з господарською діяльністю позивача.

При цьому суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що під час проведення перевірки контролюючим органом не було встановлено, а відповідачем у справі не було доведено придбання позивачем такого товару (продукції) як боєнські відходи, у зв`язку з чим позивач не був зобов`язаний підтверджувати відповідачу те, що боєнські відходи було використано в господарській діяльності платника, е що вони пов`язані з отриманням доходу та належним чином оформлені первинними документами.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що зменшення живої ваги тварин внаслідок їх забою не є втратою сировини, не може розглядатися як реалізація або умовний продаж, оскільки забій - це технологічна операція, спрямована на отримання готової продукції м`яса та м`ясопродуктів, тому вона не може мати податкових наслідків.

З цього приводу суд першої інстанції також зазначив те, що в процесі забою тварин виникають втрати, які залежать від породи, віку, статі, різновиду відгодівлі та ступеня вгодованості, а також транспортування від ферми до забійного цеху, вказані втрати в середньому складають 20 відсотків від живої ваги. Вказану інформацію позивач надавав відповідачу поясненнями на запит від 17 листопада 2017 року № 3954/Ч/08-01-13-05, вона відповідає діючим нормам виходу м`яса в тушах і півтушах, субпродуктів у відсотках до ваги живої маси, наведеним в листі Національної асоціації виробників м`яса та м`ясопродуктів України «Укрм`ясо» від 29 січня 2018 року вих. № 46-05/14 та, крім того, вона підтверджена самим відповідачем при обстеженні місця здійснення діяльності позивачем 23 листопада 2017 року, в ході якого було проведено зважування виходу продукції охолодженої, який склав 77,29 % від живої маси.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірному випадку позивачем не було допущено порушень статті 44, пунктів 138.1, 138.2, 138,4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктів 177.2, підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності.

З цих же підстав суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з позицією відповідача про обов`язок позивача при списанні боєнських відходів визначити податкові зобов`язання з ПДВ за основною ставкою відповідно до пункту 198.5 статті 198 Кодексу.

Згідно пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до ст. 196 ПКУ (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 ПК України);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 ПК України);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

ГУ ДФС у Запорізькій області під час судового розгляду не доведено того, що позивачем здійснювалися операції, що не охоплювалися господарською діяльністю платника податку, та того, що придбані товарно-матеріальні цінності не використовуються в оподатковуваних операціях.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що встановлені обставини у цій справі не дають підстав для висновку про порушення позивачем п.198.1, 198.3, 198.5 ст.198 ПК України.

Оскільки за наслідками розгляду цієї справи не було встановлено обставин, які б свідчили про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, то суд першої інстанції правильно вказав на необґрунтованість донарахування відповідачем позивачу військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також застосування штрафних санкцій на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на ті обставини, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень. Натомість, вказаним підставам для прийняття спірних рішень, як зазначено вище, судом першої інстанції надано належну оцінку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року по справі №808/739/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 26.11.2019р.

Повне судове рішення складено 27.11.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк