Справа № 460/1987/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2019 року м. Рівне №460/1987/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач), звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці ДФС (далі відповідач), про скасування рішення Рівненської митниці ДФС від 09.07.2019 року № UА204000/2019/000671/2 про коригування митної вартості товарів, а саме легкового автомобілю марки «Volkswagen», модель «Т5», 2012р.в., бувший у використанні, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА204000/2019/00683. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона 06.06.2019 придбала вказаний автомобіль у продавця Int. Handelsagentur в особі власника Адама Хашика (Німеччина, Шнеберг) за ціною 3000 євро згідно рахунку-фактури (інвойсу) від 06.06.2019 № RE201906036. 25.06.2019 для здійснення митного оформлення даного автомобіль було подано до відповідача митну декларацію № UА204010/2019/221838 із переліком документів, визначених ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України, а саме: рахунок-фактура (інвойс) від 06.06.2019 № RE201906036; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 08.06.2019 № UА205010/2019/230304; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 07.05.2019 № НОМЕР_2 ; договір доручення про декларування товарів від 06.06.2019 № б/н; касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів від 06.06.2019 № 0.0.; копії паспорту та ІПН позивача. Зазначені документи, на думку позивача, підтверджують заявлену вартість автомобіля та є достатніми для проведення митного оформлення. Однак, відповідач протиправно прийняв рішення про коригування митної вартості цього автомобіля та картку відмови у прийнятті митної декларації. Просить позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позов у якому заперечує проти позову. Свої заперечення обґрунтовує тим, що 25.06.2019 посадовою особою митного поста «Рівне» направлено запит до відділу контролю митної вартості з питання перевірки правильності визначення митної вартості легкового автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Transporter», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , поданого до митного оформлення за МД № UА 204010/2019/221838 за рівнем митної вартості 3000євро. При проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією №UA204010/2019/221838, встановлено: згідно технічного паспорту транспортний засіб зареєстровано у Швеції та належить Шведському підприємству AutoeltEuropeanCars B.V. Activity, a рахунок надано від імені німецького підприємства Int. Handelsagentur LEW (згідно гр. 15 МД країна відправлення Німеччина), яке не є власником товару; згідно графи В.1 технічного паспорту Швеції датою першої реєстрації є 30.01.2013, а у рахунку зазначено 21.01.2013; відповідно до графи 8 митної декларації та Акту огляду від 08.06.2019 року, автомобіль доставлено до України у вантажному відправленні гр. ОСОБА_2 , однак документи щодо вартості транспортування автомобіля до кордону України позивачкою не надано, чим порушено вимоги ст. 368 МК України; автоматизованою системою управління ризиками за митною декларацією генеровані обов`язкові до виконання форми митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 з повідомленням «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN- кодами: НОМЕР_1 , валюта- EUR, вартість - 17650,000»; транспортний засіб придбано фізичною особою ( ОСОБА_1 ) у юридичної особи (Int. ОСОБА_3 ) на підставі комерційного рахунку від 06.06.2019 № RE201906036, згідно якого вартість транспортного засобу на експорт становить 3000 євро. Однак, декларантом не надано документів, що свідчили б про факт оплати транспортного засобу (чеки, касові документи тощо), копії митної декларації країни відправлення (Німеччини) для підтвердження формування вартості транспортного засобу на експорт. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб. У зв`язку з наведеним, відповідачем 02.07.2019 направлено електронне повідомлення позивачу щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до положень статті 53 Митного кодексу України. Однак, листом від 09.07.2019 №200, позивач повідомив, що додаткові документи додаватись не будуть. Враховуючи вищевказані обставини та у зв`язку з не наданням декларантом усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, за результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 МКУ процедури консультації з декларантом, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 09.07.2019 №UA204000/2019/000671/2. Вартість транспортного засобу визначено на підставі положень наказу ДМСУ від 13.10.2006 № 885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів»; Наказу ДФСУ від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України»; Наказу Мінфіну від 31.07.15 № 684 «Про затвердження порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів» та ст. 31 МК України. Митну вартість товару визначено, на підставі інформації, згідно форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2- 17650,00 євро. Сума додатково нарахованих митних платежів становить 135182,84грн. Відповідач звертає увагу також на обґрунтованість визначення ним митної вартості автомобіля у сумі 17650 Євро, що підтверджено позивачем, на арк. 2 абз. 3 позовної заяви, де стверджується, що ОСОБА_1 25.06.2019 року сплачено за вказаний автомобіль 18000євро. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач відповіді на відзив не подав.

Позовна заява надійшла до суду 21.08.2019.

27.08.2019 ухвалою суду позов залишений без руху.

03.09.2019 від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позову.

06.09.2019 ухвалою суду продовжений строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.09.2019 від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позову.

21.10.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Встановивши всі обставини справи на підставі заяв по суті, дослідивши докази, наявні у справі, суд враховує наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що 06.06.2019 придбала вказаний автомобіль у продавця Int. Handelsagentur в особі власника Адама Хашика (Німеччина, Шнеберг) за ціною 3000 євро згідно рахунку-фактури (інвойсу) від 06.06.2019 № RE201906036.

Декларантом 25.06.2019 для здійснення митного оформлення даного автомобіль було подано до відповідача митну декларацію № UА204010/2019/221838, якою заявлено до митного оформлення імпортований товар: транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Transporter», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, призначений для використання по дорогах загального користування, номер двигуна (тип) н/д, двигун дизельний, робочий об`єм циліндрів 1968куб.см, потужність двигуна 132кВт, бувший у використанні; країна відправлення/експорту Німеччина.

Декларант самостійно визначив митну вартість транспортного засобу за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість автомобіля), на рівні 89526,76 грн. (еквівалент 3000 Євро за офіційним курсом НБУ на день подання МД до митного оформлення).

Декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу документи на підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, а саме: рахунок-фактура (інвойс) від 06.06.2019 № RE201906036; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 08.06.2019 № UА205010/2019/230304; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 07.05.2019 № НОМЕР_2 ; договір доручення про декларування товарів від 06.06.2019 № б/н; касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів від 06.06.2019 № 0.0.; копії паспорту та ІПН позивача.

Також встановлено, що відповідачем 02.07.2019, декларанту направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до положень статті 53 Митного кодексу України, зокрема, касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; копію митної декларації країни відправлення.

Також повідомлено, що у відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

09.07.2019, декларантом на електронне повідомлення митниці стосовно необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів надано лист від 09.07.2019 № 200, яким повідомлено, що додаткові документи додаватись не будуть, та містить прохання прийняти рішення без врахування термінів передбачених ст. 53 МКУ.

09.07.2019 року відповідач, за результатами розгляду поданої митної декларації та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з тим, що митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 3 ст. 53 МК України. Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.07.2019 за № UA204000/2019/00683.

Також відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204000/2019/000671/2 від 09.07.2019, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом на підставі положень наказу ДМСУ від 13.10.2006 № 885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів»; Наказу ДФСУ від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України»; Наказу Мінфіну від 31.07.15 № 684 «Про затвердження порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів» та ст. 31 МК України. Митну вартість товару визначено, на підставі інформації, згідно форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 - 17650євро.

Сума додатково нарахованих митних платежів становить 135182,84грн.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України (далі - МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (ч.1 ст.257 МК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст. 49 МК України).

Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст. 52 МК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи (ч. 4 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (ч. 5 ст. 54 МК України).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 2, 3 статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (ч. 4 ст. 57 МК України).

Аналіз наведених вище норм законодавства зумовлює висновок про те, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Так, з матеріалів адміністративної справи видно, що декларантом для підтвердження митної вартості товару і обрання методу її визначення, було надано відповідачу: рахунок-фактура (інвойс) від 06.06.2019 № RE201906036; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 08.06.2019 № UА205010/2019/230304; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 07.05.2019 № НОМЕР_2 ; договір доручення про декларування товарів від 06.06.2019 № б/н; касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів від 06.06.2019 № 0.0.; копії паспорту та ІПН позивача.

Відповідачем встановлено, з чим погоджується і суд, що надані декларантом у даному випадку документи не підтверджують об`єктивність визначення митної вартості транспортного засобу, тобто у розмірі 3000 Євро.

Так, згідно технічного паспорту транспортний засіб зареєстровано у Швеції та належить Шведському підприємству AutoeltEuropeanCars B.V. Activity, a рахунок надано від імені німецького підприємства Int. Handelsagentur LEW (згідно гр. 15 МД країна відправлення Німеччина), яке не є власником товару. Згідно графи В.1 технічного паспорту Швеції, датою першої реєстрації є 30.01.2013, а у рахунку зазначено 21.01.2013. Відповідно до графи 8 митної декларації та Акту огляду від 08.06.2019 року, автомобіль доставлено до України у вантажному відправленні гр. ОСОБА_2 , однак документи щодо вартості транспортування автомобіля до кордону України позивачем не надано, чим порушено вимоги ст. 368 МК України. Також, автоматизованою системою управління ризиками за митною декларацією генеровані обов`язкові до виконання форми митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 з повідомленням «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN- кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 17650,000»; транспортний засіб придбано фізичною особою ( ОСОБА_1 ) у юридичної особи (Int. ОСОБА_3 ) на підставі комерційного рахунку від 06.06.2019 № RE201906036, згідно якого вартість транспортного засобу на експорт становить 3000 Євро. Однак, декларантом не надано документів, що свідчили б про факт оплати транспортного засобу (чеки, касові документи тощо), копії митної декларації країни відправлення (Німеччини) для підтвердження формування вартості транспортного засобу на експорт. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб.

Суд уважає, що в такій ситуації у відповідача були обґрунтовані підстави для виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару.

Митницею був скерований лист на електронну адресу декларанта щодо підтвердження ціни купленого автомобіля з вимогою надати додаткові документи, однак, декларантом повідомлено, що додаткові документи надаватись не будуть.

Враховуючи вищевказані обставини та у зв`язку з не наданням декларантом усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, за результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 МКУ процедури консультації з декларантом, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 09.07.2019 №UA204000/2019/000671/2.

Вартість транспортного засобу визначено на підставі положень наказу ДМСУ від 13.10.2006 № 885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів»; Наказу ДФСУ від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України»; Наказу Мінфіну від 31.07.15 № 684 «Про затвердження порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів» та ст. 31 МК України.

Митну вартість товару визначено, на підставі інформації, згідно форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2- 17650,00 євро.

Сума додатково нарахованих митних платежів становить 135182,84 грн.

Обґрунтованість визначення митної вартості автомобіля у сумі 17650Євро, підтверджено позивачем, яким на арк. 2 абз. 3 позовної заяви стверджується, що ОСОБА_1 25.06.2019 року сплачено 18000,00 євро.

Слід зауважити, що відповідно до поданого адміністративного позову, позивач стверджує, що Рівненською митницею ДФС не враховано, що транспортний засіб «має пошкодження зосереджені на всіх його частинах та потребує відновлення з метою експлуатації, для усунення яких потрібен відновлюваний ремонт.

Вказане твердження не відповідає дійсним обставинам справи оскільки, як вбачається із матеріалів справи, на момент придбання автомобіля (рахунок від 06.06.2019) його пробіг становив 331271км, а на момент митного оформлення вже 334125км, що свідчить про самостійне подолання автомобілем близько 3000км дорогами ЄС.

Також, згідно наданих митницею фотознімків автомобіля, останній немає механічних пошкоджень, які впливають на його експлуатацію та вартість, а лише незначні пошкодження лакофарбового покриття нижньої частини кузова автомобіля.

В силу приписів пункту 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості) як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

В силу приписів частини 9 статті 58 Митного кодексу України, розрахунки згідно із методом визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що відповідач правомірно здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204000/2019/000671/2 від 09.07.2019, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 17650,00 Євро.

Перший метод не застосований у зв`язку з відсутністю у документах, зазначених в ч. 2 ст. 53 МК України всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари. Другий-п`ятий методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів четвертого та п`ятого.

Отже, на підставі наведених норм, у зв`язку із неподанням документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів, відповідачем правомірно винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2019/00683.

Враховуючи підтвердження матеріалами справи, якими митний орган обґрунтовував свої доводи та посилання про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони декларанта під час визначення митної вартості товарів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставним та задоволенню не належать.

Підстави для відшкодування позивачу судових витрат в порядку ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС, про скасування рішення Рівненської митниці ДФС від 09.07.2019 № UА204000/2019/000671/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА204000/2019/00683 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

2) відповідач - Рівненська митниця ДФС (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, 104; ).

Повний текст судового рішення складений 29 листопада 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.