Справа № 341/1808/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 рокуЛьвів№ СК-857/5247/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року у справі № 341/1808/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про оскарження постанови,-

суддя в 1-й інстанції - Юсип І.М., час ухвалення рішення - 18.03.2019 року, місце ухвалення рішення - м. Галич, дата складання повного тексту рішення - 18.03.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

02.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, і просить постанову головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Говера І.В. № 17/1006/6.3/2018 від 11.09.2018 року про накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. визнати незаконною, скасувати її згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу правопорушення, закрити провадження в справі.

13.11.2018 року ОСОБА_1 падав доповнення до позовної заяви та зміну позовних вимог, відповідно до яких зазначає, що доказом вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 96-1 КУпАП є акт перевірки від 29.08.2018 року, також протокол про адміністративне правопорушення. Статтею 256 КУпАП передбачені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративного правопорушення, у тому числі необхідність зазначити час вчинення правопорушення, а відповідачем ця обставина в протоколі від 29.08.2018 року щодо нього не вказана. Тому через суттєві недоліки щодо його змісту, він, відповідно до ст. 90 КАС України є недопустимим при оцінці.

Окрім того зазначає, що перевірку, проведену у відділі містобудування архітектури Галицької РДА, проводив головний інспектор будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області - Говерою І. В., який і склав акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та протокол про адміністративне правопорушення від 29.08.2018 року. Ця ж особа безпосередньо приймала участь при вирішенні питання щодо притягнення його до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення № 17/1009/6.3/2018 від 11.09.2018 року.

Повідомляє, що фактично постанову ним було оскаржено 26.09.2018 року, однак через неправильне написання позову матеріали справи йому було повернуто. Також долучає до матеріалів справи довідку з поліклініки Галицької ЦРЛ від 28.09.2018 року про те, що хворів. Вважає, що строк звернення до суду з даним позовом ним пропущено з поважних причин. Просить суд поновити йому строк на звернення до суду із позовною заявою до Управління ДАБІ в Івано-Франківській області про визнання постанови № 17 /1006/6.3/2018 від 11.09.2018 року незаконною, а постанову головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції в Івано-Франківській області Говера І. В. № 17/1006/6.3/2018 від 11.09.2018 року про накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. визнати незаконною та закрити провадження в справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року у справі № 341/1808/18 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим через допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем пропущено строк для подання позовної заяви. Апелянт вважає, що вчинене позивачем правопорушення є триваючим, а тому з моменту його офіційного виявлення (29.08.2018) до складення оскаржуваної постанови (11.09.2018) не пройшло більше двох місяців. Просить скасувати рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року у справі № 341/1808/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в оскарженій постанові всупереч вимогам вище вказаних статтей об`єктивну сторону інкримінованого позивачу правопорушення не зазначено. Разом із цим в постанові не зазначено, порушення яких строків надання і саме якому замовникові і яких містобудівних умов та обмежень, якого будівельного паспорта забудови якої саме земельної ділянки допустив ОСОБА_1 або вимагав у якого замовника, які саме документи, не передбачені законодавством або кому надав такі документи з порушенням якого порядку, якої містобудівної документації на місцевому рівні, яких будівельних норм, стандартів і правил, порушення яких строків надання якому замовникові і яких висновків (звітів) експертизи проектної та містобудівної документації він допустив, або надав такі висновки (звіти) з порушенням установленого порядку, а також у кого вимагав під час проведення експертизи документи, не передбачені законодавством.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 29.08.2018 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Говера Іваном Васильовичем за результатами планової перевірки проведеної у відділі містобудування та архітектури Галицької РДА складено стосовно позивача протокол, в якому зазначено, що: -при видачі будівельного паспорта від 11.07.2017 року №53 виявлено невідповідність намірів забудови земельної ділянки державним будівельними нормами, стандартам і правил. Відповідно до схеми забудови земельної ділянки об`єкт будівництва (житловий будинок) запроектовано на відстані 1,5 м. до будівлі розташованої на суміжній земельній ділянці, суперечить п. 3.25* та додатку 3.1 ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень»; -при видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки від 14.08.2017 року № 57 виявлено невідповідність намірів забудови земельної ділянки державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Відповідно до схеми забудови земельної ділянки об`єкт будівництва (господарська будівля) запроектовано на відстані 4,8 м. до будівлі розташованої на суміжній ділянці, що суперечить п.3.25* та додатку 3.1 ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень»; -при видачі будівельного паспорта від 14.08.2017 року №56 виявлено невідповідність намірів забудови земельної ділянки державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Відповідно до схеми забудови земельної ділянки об`єкт будівництва (господарська будівля) запроектовано на відстані 3,0 м. до будівлі розташованої на суміжній ділянці, що суперечить п.3.25* та додатку 3.1 ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень»; -при наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва від 27.09.2017 року за №31, затверджених наказом від 27.09.2017 року №04 виявлено: розділ «Містобудівні умови та обмеження» не містить інформації щодо максимально допустимого відсотку забудови земельної ділянки, мінімально допустимих відстаней від об`єкта, що проектується, до червоних ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд, планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронювані зони об`єктів природно заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони) та охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж, а лиш посилання на нормативні акти; в п.4 та п.6 містяться посилання на недіючий СНиП 2.04.03-85; в п.3 розділу «Загальні дані» «інформація щодо відповідності функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації» вказано - для обслуговування свинокомплексу. Згідно представленого генерального плану (зміна №1) с. Тустань Галицького району (затверджено рішенням Тустанської сільської ради від 25.12.2014) територія, призначена під вищевказане будівництво є територією промислово-комунального призначення; Як «посилання на місто будівну документацію» зазначено «генеральний план населеного пункту» (назва населеного пункту та рішення про затвердження не зазначено). МУО №31 видані за відсутності затвердженого у встановленому порядку детального плану території чи плану зонування території, які відповідно до ст. 18 та ст. 19 Закону визначають містобудівні умови та обмеження, у зв`язку з чим не можливо визначити відповідність намірів забудови земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні; на момент видачі даних МУО детальний план даної території, відповідно до Закону не затверджений (є тільки рішення Тустанської сільської ради від 23.12.2016 року про надання дозволу ТзОВ «Даноша» на розробку детального плану території земельної ділянки площею 9,9980 га, яка розташована на території Тустанської сільської ради для будівництва сільськогосподарських будівель та споруд, призначених для обслуговування діючого свинокомплексу), не враховано, що норма, згідно якою рішення щодо визначення та надання містобудівних умов і обмежень на територіях, де відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не затверджені плани зонування або детальні плани територій, дозволялось приймати з урахуванням попередніх планувальних рішень у межах встановленого законодавства строку, припинила дію з 1 січня 2015 року; -при наданні містобудівних умов та обстежень для проектування об`єкта будівництва від 15.02.2018 року за №6, затвердженого наказом від 15.02.2018 року №6 виявлено: розділ «Містобудівні умови та обмеження» не містить інформації щодо мінімально допустимих відстаней від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд, планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронювані зони об`єктів природно заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони) та охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж, а лиш посилання на нормативні акти; в п.3 розділу «Загальні дані» «інформація щодо відповідності функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації» вказано - для обслуговування свинокомплексу. Згідно представленого генерального плану (зміна №1) с. Тустань Галицького району (затверджено рішенням Тустанської сільської ради від 25.12.2014) територія, призначена під вищевказане будівництво є територією промислово-комунального призначення; МУО №6 видані за відсутності затвердженого у встановленому порядку детального плану території чи плану зонування території, які відповідно до ст. 18 та ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначають містобудівні умови та обмеження, у зв`язку з чим не можливо визначити відповідність намірів забудови земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні; на момент видачі даних МУО детальний план даної території, відповідно до Закону не затверджений (є тільки рішення Тустанської сільської ради від 23.12.2016 року про надання дозволу ТзОВ «Даноша» на розробку детального плану території земельної ділянки площею 9,9980 га, яка розташована на території Тустанської сільської ради для будівництва сільськогосподарських будівель та споруд, призначених для обслуговування діючого свинокомплексу), не враховано, що норма, згідно якою рішення щодо визначення та надання містобудівних умов і обмежень на територіях, де відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не затверджені плани зонування або детальні плани територій, дозволялось приймати з урахуванням попередніх планувальних рішень у межах встановленого законодавства строку, припинила дію з 1 січня 2015 року; чим порушив : п.2.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.2011 року; п. 3025* та додатку 3.1 ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»; п.3 ч. 4 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідальність за встановлені правопорушення передбачені ч.3 ст.96-1 КУпАП.

На підставі цього протоколу головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Говера І. В. прийнято постанову № 17/1009/6.3/2018 від 11.09.2018 року, якою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 96-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як слідує з положень п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, суди перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 2 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з частиною 1 статті 33 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Виходячи з наведених тверджень, адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 96-1 КУпАП, а саме порушення строків надання замовникові містобудівних умов та обмежень, будівельного паспорта забудови земельної ділянки, вимагання у замовника документів, не передбачених законодавством, надання таких документів з порушенням установленого порядку, містобудівної документації на місцевому рівні, будівельних норм, стандартів і правил, порушення строків надання замовникові висновків (звітів) експертизи проектної та містобудівної документації, надання таких висновків (звітів) з порушенням установленого порядку, а також вимагання під час проведення експертизи документів, не передбачених законодавством не є триваючим, а вчиняється шляхом одноразових дій, які згідно матеріалів справи закінчилися наданням містобудівних умов і обмежень та будівельних паспортів.

Враховуючи той факт, що містобудівні умови і обмеження № 31 від 27.09.2017 року, затверджених наказом від 27.09.2017 року №04; № 6 від 15.02.2018 року, затвердженого наказом від 15.02.2018 року №6; будівельні паспорти №53 від 11.07.2017 року, №57 від 14.08.2017 року №56 від 14.08.2017 року №56 були видані в 2017 році та лютому 2018 року, а адміністративне стягнення на підставі постанови в справі про адміністративне правопорушення № 17/1006/6.3/2018 накладено 11.09.2018 року, то згідно з нормами частини 1 статті 33 КУпАП відповідачем пропущено строк накладення адміністративного стягнення.

Правовим наслідком закінчення строку є неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене нею діяння. В цьому разі провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Отже, у зв`язку неможливістю здійснення провадження, унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, апеляційним судом встановлено те, що адміністративне стягнення на позивача накладено поза межами строку визначеного частиною 1 статті 33 КУпАП, а отже постанова в справі про адміністративне правопорушення № 17/1006/6.3/2018 від 11.09.2018 року є протиправною і підлягає скасуванню.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від09 грудня 1994 року, серія A,303-A,п.29).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 288 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права..

Керуючись ст. 229, 286, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року у справі № 341/1808/18 змінити в частині його мотивів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 28.11.2019 року