Справа № 440/305/19
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

02 грудня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/305/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання - Панькіної А.С.,

представника позивача - Риль В.Є.,

представника відповідача та третьої особи - Нетеси А.І.,

представника відповідача - Бончака С.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука, третя особа: Кременчуцька міська рада Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа: Кременчуцька міська рада Полтавської області про стягнення середнього заробітку за увесь час затримки остаточного розрахунку при звільненні станом на дату прийняття судового рішення і яка станом на 14 січня 2019 року складає 418658,60 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 122, 123, 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Для усунення недоліків встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 по справі №440/305/19 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 25.06.2019 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019.

Справа №440/305/18 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 09.08.2019, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 09.08.2019 справу передано до провадження судді Алєксєєвої Н.Ю.

Ухвалою суду від 14 серпня 2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду: заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

27 серпня 2019 позивач усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою від 14.08.2019.

Ухвалою суду від 02 вересня 2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду: оригіналу позовної заяви з доданими до неї документами, примірника позовної заяви з доданими до неї матеріалами для відповідача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, прийнято рішення розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Ухвалою від 15 жовтня 2019 року залучено до участі у справі № 440/305/19 у якості співвідповідача - Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

20 листопада 2019 року від представника виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області надійшло клопотання про застосування строків позовної давності, що розцінено судом як клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем строку на звернення до суду.

26 листопада 2019 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на клопотання про застосування строків, де позивач вказав на нерозповсюдження на його позовні вимоги строків позовної давності.

Представник позивача в підготовчому засіданні заперечував проти даного клопотання.

Представник відповідача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області та третьої особи підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Представник виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука у підготовчому засіданні підтримав клопотання виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про застосування строків позовної давності.

Вирішуючи заяву відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з такого.

За змістом частини другої статті 2 Закону України від 24 березня 1995 №108/95-ВР «Про оплату праці», додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до частини третьої статті 2 цього Закону, у структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Тобто, середній заробіток за час затримки розрахунку не входить до структури заробітної плати і такий самий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16.

Суд зазначає, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Закріплені у статтях 116, 117 Кодексу законів про працю України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

При цьому, інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як випливає із матеріалів позовної заяви, розпорядженням заступника голови комісії з припинення діяльності Автозаводської районної у місті Кременчуці ради та її виконавчих органів №68-0 від 29 лютого 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади у зв`язку з ліквідацією установи, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Згідно виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 04 березня 2016 року останньому зараховано 21068,62 грн. заробітної плати та виплат до неї.

Позивач у своєму позові, зокрема зазначив, що у зв`язку із несвоєчасним проведенням розрахунку після звільнення змушений був звернутися до суду.

Так, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 червня 2016 року по справі №524/3067/16-ц провадження №2/524/1399/16 стягнуто із Комісії з припинення діяльності Автозаводської районної ради у м. Кременчуці та її виконавчих органів на користь ОСОБА_1 2358,64 грн. заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому дане рішення виконано 12 квітня 2017 року.

Із даним адміністративним позовом позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду лише 18 січня 2019 року (згідно відбитку поштового штампу на конверті).

Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За змістом частини другою статті 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За правилами частини першої статті 122 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що «в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237 1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що для середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені застосовуються положення статті 233 КЗпП України, а невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням та для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що для звернення до суду щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня фактичного розрахунку.

Подібні висновки щодо застосування строків звернення до суду з приводу стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені неодноразово викладені у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі 802/28/16-а, від 20 червня 2018 року у справі 823/761/17, від 06 листопада 2019 року у справі 1640/3461/18.

З матеріалів позовної заяви слідує, що фактичний розрахунок із позивачем відбувся 04 березня 2016 року, при цьому середній заробіток за весь час затримки по дату такого розрахунку, на виконання рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука по справі №524/3067/16-ц, проведено 12 квітня 2017 року.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що остаточний розрахунок зі ОСОБА_1 , відповідачем здійснено 12.04.2017 року.

Отже позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права з моменту отримання ним нарахованих сум, тобто 12.04.2017 року.

Відтак, саме з моменту остаточного розрахунку відповідача з позивачем, в останнього виникло право на звернення до суду із даним позовом. Однак, це право ОСОБА_1 реалізував лише 18.01.2019 року, тобто після спливу тримісячного строку звернення до суду та без зазначення обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Належних обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, а саме наявності обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду позивачем не наведено.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, доказів поважності причин його пропуску позивачем не надано, а судом не встановлено поважних причин пропуску такого строку.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 8 частини 1 статті 240, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Заяву Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про залишення адміністративного позову без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука, третя особа: Кременчуцька міська рада Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2019 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва