Справа № 160/4690/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року Справа № 160/4690/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, -
23 травня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрокрмпресордеталь» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому із врахуванням уточнень від 02.07.2019 року позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №6109-п від 24.10.2018 року призначено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ ТД «ФОРУМ БРАНДІГ» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року. Позивач вважає, що наказ про призначення перевірки є протиправним, оскільки у відповідача були відсутні підстави для його винесення, крім того, оскаржуваний наказ не містить вказівку про фактичні підстави для її призначення та проведення. Також, відповідачем були допущені порушення порядку проведення позапланової невиїзної перевірки, оскільки всупереч приписам Податкового кодексу України, платника податків до початку перевірки не повідомлено про дату початку та про місце її проведення (приміщення податкового органу у м. Кривий Ріг), що свідчить про протиправність дій ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Ухвалою суду від 27.05.2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 01 липня 2019 року о 12:30 год.
18 червня 2019 року від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено про безпідставність доводів позивача щодо протиправності оскаржуваного наказу та дій податкового органу при проведенні перевірки. Так, відповідачем зазначено, що копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки № 6109-п від 24.10.2018 року було направлено на адресу позивача рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, а тому, у відповідності до положень ст. 42 Податкового кодексу України, позивач вважається повідомленим про початок проведення перевірки. За таких обставин, підстави вважати, що контролюючий орган при проведенні перевірки діяв з порушеннями вимог податкового законодавства України, відсутні.
01 липня 2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 08.07.2019 року до 12:00 год.
08 липня 2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 12.07.2019 року до 13:00 год.
12 липня 2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 15.07.2019 року до 08:30 год.
15 липня 2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 02.08.2019 року до 14:00 год.
Ухвалою суду від 02.08.2019 року зупинено провадження в адміністративній справі №160/4690/19 та призначено судове засідання на 02 вересня 2019 року о 13 год. 00 хв.
Ухвалою суду від 02.09.2019 року провадження в адміністративній справі було поновлено.
В судове засідання 02.09.2019 року представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (ч. 1 ст. 257 КАС України).
Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 258 КАС України).
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 205 КАС України).
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищезазначене та відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
На підставі вказаного наказу прийнято повідомлення від 24.10.2015 року №2519 (а.с.10).
Як вказує позивач у позові, наказ від 24.10.2018 року №6109-п та повідомлення від 24.10.2018 року №2519 отримано ТОВ «Дніпрокомпресордеталь» засобами поштового зв`язку 23.11.2018 року.
- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, занижено податок на прибуток на загальну суму 99 875 грн., у т.ч. за 2015 рік у сумі 1 323 грн., за 2016 рік у сумі 98 552 грн.;
- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, занижено податок на додану вартість на загальну суму 110 972 грн., в т.ч. грудень 2015 року - 1 470 грн., січень 2016 року - 17 810 грн., лютий 2016 року - 23 545 грн., травень 2016 року - 425 грн., липень 2016 року - 62 625 грн., серпень - 5 097 грн.
Вважаючи наказ на проведення перевірки та дії контролюючого органу щодо проведення перевірки протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового Кодексу України (далі ПК України в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно із приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Підстави проведення документальних позапланових перевірок врегульовано статтею 78 Податкового кодексу України.
У спірному наказі податковий орган посилається на підстави проведення перевірки, визначені п.п.78.1.1, п.п.78.1.4 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до п.78.1 ст.78 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (п.п.78.1.1);
- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (п.п.78.1.4).
З аналізу наведених норм судом зроблено висновок, що документальна позапланова перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпунктів 78.1.1 та 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України виникає за наявності не надання пояснень та їх документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Відповідно до п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.
Отримання податкової інформації та направлення запитів контролюючими органами регламентовано статтею 73 ПК України та Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1245 (далі Порядок №1245), якими визначено перелік підстав для направлення суб`єкту господарювання запиту про подання інформації, а також вимоги до його оформлення.
Згідно з абзацами першим та другим пункту 73.3 статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Пунктом 10 Порядку №1245 передбачено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу.
У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують. Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 73.3 ст. 73 ПК України).
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст. 42 ПК України).
Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом) (п. 73.3 ст. 73 ПК України).
Аналізуючи положення наведеної норми матеріального права в кореспонденції з приписами ст.42 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки може бути прийнято податковим органом лише в разі одночасної наявності таких умов: 1) належного складення податковим органом і направлення на адресу платника податків обов`язкового письмового запиту, 2) фактичного отримання платником податків такого запиту, тобто вручення запиту під підпис посадовій (службовій) особі платника податків або уповноваженому представнику платника податків чи повернення до податкового органу поштового повідомлення про вручення такого запиту платнику податків, 3) минування строку в 15 робочих днів від дня отримання платником податків письмового запиту податкового органу, 4) ненадання платником податків до податкового органу письмових пояснень та документальних підтверджень по суті отриманого запиту.
На підтвердження факту направлення вказаного запиту відповідачем до суду надано список поштових відправлень за 12.06.2018 року (а.с.88, 133) та фіскальний чек Укрпошти від 14.06.2018 року (а.с.132).
Доказів отримання товариством від податкового органу письмового запиту матеріали справи не містять.
В ході розгляду справи відповідачем не заперечувався факт того, що підставою для прийняття спірного наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки стало ненадання позивачем пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу.
Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Аналогічні положення закріплено і пунктом 79.2 статті 79 ПК України, у якому зазначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Разом з тим, як зазначає позивач, копію наказу від 24.10.2018 року №2519 про проведення перевірки з 23.11.2018 року отримано ТОВ «Дніпрокомпресордеталь» по пошті саме 23.11.2018 року. Відповідачем вказані обставини не спростовані.
При цьому, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням позивача є місто Дніпро, вулиця Севастопольська, будинок 26-А, офіс 18, що також відображено в акті перевірки.
Стосовно зауваження позивача про те, що у повідомленні про проведення перевірки вказано дату її початку 23 жовтня 2018 року, а фактично перевірка розпочалася 23 листопада 2018 року, суд вважає, що у даному випадку мала місце технічна помилка, оскільки у спірному наказі №6109-п від 24.10.2018 року вказано, що перевірка розпочинається з 23.11.2018 року.
Згідно з пунктом 79.3 статті 79 ПК України, присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
Проте підпунктом 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України передбачено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, а відтак з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.
Таким чином, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб саме до початку її проведення.
Отже, лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо проведення невиїзної документальної перевірки.
Невиконання вимог п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 та п.79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду України № 21-425а14 від 27.01.2015 року, Верхового Суду від 21.02.2018 року по справі №821/371/17, від 02.05.2018 року по справі № 804/3006/17, від 28.01.2019 року по справі №804/8950/15.
Крім того, оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.
Однак доказів на підтвердження факту пред`явлення чи ознайомлення позивача із наказом про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки до її початку, відповідачем не надано.
Такі порушення відповідача обмежили уповноважену особу позивача прийняти участь при проведенні перевірки (дослідження документів, які підтверджують господарську діяльність позивача, та інших документів, які стали підставою для встановлених порушень), так як вона проводилась з порушенням норм Податкового кодексу України у приміщенні Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, а не за місцезнаходженням позивача, як того вимагають норми Податкового кодексу України.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В ході розгляду справи відповідачем не було доведено правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягаю задоволенню у повному обсязі.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрокомпресордеталь» судові витрати у розмірі 3842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні нуль копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева