Справа № 826/15165/16
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2019 року

Київ

справа №826/15165/16

адміністративне провадження №К/9901/40180/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2017 (колегія суддів у складі: Балась Т.П., Літвінової А.В., Мазур А.С.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 (колегія суддів у складі: Коротких А.Ю., Ганечко О.М., Літвіної Н.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України в Чернігівській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-1, ДФС України), Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - відповідач-2, ГУ ДФС у Чернігівській області, відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 (далі - третя особа, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 (чоловіком ОСОБА_1 ) порушено положення Закону України «Про очищення влади» та приховано від останньої інформацію фінансового характеру про одержані доходи, наявне майно та зобов`язання фінансового характеру, оскільки усвідомленість позивача про інформацію фінансового характеру зазначену у деклараціях за 2012, 2013, 2014 роки могло бути враховано Деснянським районним судом при поділі спільного сумісного майна подружжя у справі № 750/3281/15-ц. Позивачем наголошено, що вказані обставини є підставою для звільнення ОСОБА_2 із займаної посади. Однак, на думку позивача, відповідачами в порушення вимог чинного законодавства не здійснено перевірку відомостей вказаних у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2012, 2013, 2014.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 31.01.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовив у повному обсязі.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.04.2017 рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що на момент виникнення спірних правовідносин в частині перевірки достовірності вказаних ОСОБА_2 у деклараціях про майно, доходи і витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2011-2013 роки відомостей, поданих ОСОБА_2 , чинним законодавством не було передбачено здійснення перевірки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, визначеному цим органом, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів провести перевірку достовірності вказаних ОСОБА_2 у деклараціях про майно, доходи і витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2011-2013 роки відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації про майно, доходи і витрати і зобов`язання фінансового характеру, поданих ОСОБА_2 . Крім того, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідачів провести перевірку достовірності вказаних ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи і витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік відомостей, поданих ОСОБА_2 , оскільки відповідно до висновку ГУ ДФС у Чернігівській області про результати перевірки достовірності відомостей вказаних у декларації про майно, доходи і витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», в результаті перевірки встановлено достовірність вказаних ОСОБА_2 відомостей.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Позиція інших учасників справи

Відповідач-2 у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення.

Відповідач-1 та третя особа заяви про приєднання до касаційної скарги позивача або відзиву на неї не надали.

Рух касаційної скарги

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10.05.2017 відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017.

19.03.2018 вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

Ухвалою Верховного Суду від 27.11.2019 справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у попередньому судовому засіданні.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи

У період з 16.07.2005 по 19.05.2015 позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем Служби безпеки України та працює в управлінні Служби безпеки України у Чернігівській області.

За наслідком судового розгляду цивільної справи № 750/3281/15-ц від 03.04.2015 про поділ сумісного майна подружжя позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_2 у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2011-2014 роки вказано відомості, що не відповідають дійсності та є наслідком приховування належних третій особі одержаних доходів, наявного майна та зобов`язання фінансового характеру.

Вважаючи такі дії ОСОБА_2 протиправними, позивачка звернулася до суду з позовом до ДФС України, ГУ ДФС у Чернігівській області з метою зобов`язати відповідачів провести перевірку достовірності вказаних ОСОБА_2 у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2011-2014 роки відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування

За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, в чинній редакції) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Частиною першою статті 2 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних судових рішень) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних судових рішень) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Приписами частини першої статті 12 Закону України від 07.04.2011 № 3206-VI «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що суб`єкти декларування зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Відповідно до частини дев`ятої статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перевірка достовірності зазначених у декларації відомостей здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, визначеному цим органом. Для здійснення перевірки достовірності зазначених у декларації відомостей державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, інша юридична особа публічного права протягом десяти днів з дня одержання декларації від суб`єкта декларування надсилає її копію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, під час проведення перевірки достовірності зазначених у декларації відомостей має право одержувати від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права та підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності інформацію або копії необхідних документів щодо зазначених відомостей в межах своїх повноважень.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України від 16.09.2014 № 1682-VII «Про очищення влади» визначено, що перевірці підлягають достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Механізм проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей про доходи, нерухоме майно, транспортні засоби, кошти на рахунках у банках та інших фінансових установах, цінні папери, внески до статутного (складеного) капіталу товариства, підприємства, організації, фінансові зобов`язання (далі - відомості), зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація) за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - перевірка) визначає Порядок здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.2015 № 333, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.04.2015 за № 418/26863 (далі - Порядок № 333).

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Порядку № 333 перевірка здійснюється апаратом Державної фіскальної служби України, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання (податковою адресою) суб`єкта декларування, зокрема, територіальні органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку інших суб`єктів декларування, крім зазначених у підпункті 1 цього пункту, на підставі отриманих копій декларацій таких суб`єктів декларування.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 333 загальний алгоритм проведення контролюючими органами перевірки включає такі складові: 1) одержання від державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права копії декларації суб`єкта декларування; 2) проведення перевірки достовірності зазначених у декларації відомостей, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючому органі податкової інформації щодо доходів, отриманих суб`єктом декларування, та порівнянні її з відомостями про доходи, вказані в декларації, з метою з`ясування достовірності та повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації нерухоме майно, транспортні засоби, кошти на рахунках у банках та інших фінансових установах, цінні папери, внески до статутного (складеного) капіталу товариства, підприємства, організації, фінансові зобов`язання з наявною в контролюючому органі податковою інформацією про них з метою з`ясування достовірності та повноти їх відображення в декларації; проведенні арифметичного контролю; 3) направлення запитів до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також платників податків для одержання документів (копій документів) та інформації щодо відомостей, які мають відображатися в декларації, у межах повноважень, визначених Податковим кодексом України та Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», у разі: встановлення розбіжностей між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною в контролюючому органі податковою інформацією про них; необхідності з`ясування інформації щодо перебування у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта нерухомого майна, транспортних засобів, перебування у його власності цінних паперів, внесків до статутних (складених) капіталів товариств, підприємств, організацій, витрат на придбання, фінансових зобов`язань, інших відомостей, які мають відображатися в декларації; 4) одержання від суб`єкта декларування письмового пояснення та/або копій підтвердних документів у разі встановлення розбіжності між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною в контролюючому органі податковою інформацією про них, у тому числі встановлені після отримання відомостей за запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також платників податків. Надані письмові пояснення та/або копії підтвердних документів з питань встановлених розбіжностей є обов`язковими до розгляду та врахування при складанні висновку про результати здійснення перевірки; 5) підготовка висновку про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (далі - висновок); 6) надсилання письмового повідомлення спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - повідомлення).

Відповідно до абзацу 3 пункту 10 Порядку № 333 недостовірність вказаних у декларації відомостей вказується у висновку у разі, якщо суб`єктом декларування не вказано або вказано неповну інформацію про доходи, нерухоме майно, транспортні засоби, кошти на рахунках у банках та в інших фінансових установах, цінні папери, внески до статутного (складеного) капіталу товариства, підприємства, організації, фінансові зобов`язання у декларації.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти декларування зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та відповідно до матеріалів справи, позивач просить провести перевірку достовірності вказаних ОСОБА_2 у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2011-2014 роки відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації.

Частина дев`ята статті 12 Закону України від «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що перевірка достовірності зазначених у декларації відомостей здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, визначеному цим органом.

Відповідно до пункту 2 частини дев`ятої статті 12 Закону України від «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для здійснення перевірки достовірності зазначених у декларації відомостей державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, інша юридична особа публічного права протягом десяти днів з дня одержання декларації від суб`єкта декларування надсилає її копію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до пункту 3 частини дев`ятої статті 12 Закону України від «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, під час проведення перевірки достовірності зазначених у декларації відомостей має право одержувати від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права та підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності інформацію або копії необхідних документів щодо зазначених відомостей в межах своїх повноважень.

Водночас, відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» статтю 12 доповнено частиною дев`ятою згідно із Законом від 14.05.2013 № 224-VII, в редакції Закону від 13.05.2014.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, як правильно вказали суди попередніх інстанцій, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин в частині перевірки достовірності вказаних ОСОБА_2 у деклараціях про майно, доходи і витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2011-2013 роки відомостей, поданих ОСОБА_2 , чинним законодавством не було передбачено здійснення перевірки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, визначеному цим органом.

З огляду на наведене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів провести перевірку достовірності вказаних ОСОБА_2 у деклараціях про майно, доходи і витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2011-2013 роки відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації про майно, доходи і витрати і зобов`язання фінансового характеру, поданих ОСОБА_2 .

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів провести перевірку достовірності вказаних ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи і витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік відомостей, поданих ОСОБА_2 , то судами попередніх інстанцій встановлено таке.

14.09.2016 ОСОБА_1 звернулася до ДФС України із листом щодо перевірки інформації стосовно ОСОБА_2 . В той же час, листом ДФС України від 07.10.2016 № 32906/7/99-99-13-05-02-17 надіслано копію зазначеної заяви до ГУ ДФС в Чернігівській області та зобов`язано з`ясувати обставини справи, скоординувати спільні дії відповідних структурних підрозділів з метою перевірки у межах компетенції викладеної інформації.

Відповідно до листа ГУ ДФС в Чернігівській області від 17.10.2016 № 502/Д/25-01-13-03-15 позивачу надано відповідь, що звернення буде розглянуте по суті після рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/15165/16.

27.11.2015 № 15158/9/25-26 ГУ ДФС у Чернігівській області підготовлено висновок про результати перевірки достовірності відомостей вказаних у декларації про майно, доходи і витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», відповідно до якого, в результаті перевірки встановлено достовірність вказаних ОСОБА_2 відомостей.

Згідно з підпунктом 3 пункту 10 Порядку № 333 недостовірність вказаних у декларації відомостей вказується у висновку у разі, якщо суб`єктом декларування не вказано або вказано неповну інформацію про доходи, нерухоме майно, транспортні засоби, кошти на рахунках у банках та в інших фінансових установах, цінні папери, внески до статутного (складеного) капіталу товариства, підприємства, організації, фінансові зобов`язання у декларації.

З огляду на наведене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про не встановлення порушень прав позивача в частині непроведення перевірки достовірності вказаних ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи і витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік відомостей, а тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідачів провести перевірку достовірності вказаних ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи і витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік відомостей, поданих ОСОБА_2 .

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами попередніх інстанцій надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, в касаційній скарзі не зазначено.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини першої статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук ,

Н.М. Мартинюк

Судді Верховного Суду