Справа № 826/3251/16
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3251/16 Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Кобаля М.І., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" Ірклієнка Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" Ірклієнка Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" щодо невнесення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором-заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 7 місяців в іноземній валюті від 16.06.2014, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення права вимоги від 04.02.2015;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором-заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 7 місяців в іноземній валюті від 16.06.2014, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення права вимоги від 04.02.2015;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників для здійснення виплат коштів за вкладами в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором-заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 7 місяців в іноземній валюті від 16.06.2014, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення права вимоги від 04.02.2015.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. На підставі договору відступлення права вимоги від 04.02.2015, позивач набула усіх прав вкладника за Договором-заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 7 місяців в іноземній валюті від 16.06.2014 р., тому має право на відшкодування коштів за вкладом. 15.01.2016 р. позивачем подано кредиторська вимога на ім`я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит", щодо виплати гарантованої суми відшкодування, але гарантована сума ОСОБА_1 так і не отримана.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про законність та обґрунтованість судового рішення.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.06.2014 р. між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 укладено договір-заяву №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 7 місяців в іноземній валюті. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 , як вкладник, розмістив на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" вклад у сумі 34 576, 00 доларів США на строк з 16.06.2014 р. по 16.01.2015 р.

У подальшому, 04.02.2015 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до пункту 1.2 Договору ОСОБА_2 частково відступає, а ОСОБА_1 набуває права вимоги і стає кредитором ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в сумі 6 915,20 доларів США за Договором-заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 7 міс. в іноземній валюті від 16.06.2014, укладеного між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2015 р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12.11.2015 р. у цивільній справі №761/9068/15-ц (провадження №2/761/4600/2015) , позов ОСОБА_1 до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_1 6 915 доларів США 20 центів - строковий банківський вклад, 76 доларів США 16 центів - три процента річних, а всього 6 991 доларів США 36 центів.

Крім того, 12.01.2016 ОСОБА_1 звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" із заявою про включення її переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі за текстом - «Фонд») визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 р. № 4452-VI (надалі за текстом - «Закон № 4452-VI»).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 2 Закону № 4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктом 4 ч.1 ст.2 названого Закону визначено, що вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

За приписами частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 27 Закону № 4452 регулюється порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Так, згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.2015 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно умов якого ОСОБА_2 частково відступає, а ОСОБА_1 набуває права вимоги і стає кредитором ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в сумі 6 915,20 доларів США за Договором-заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 7 міс. в іноземній валюті від 16.06.2014, укладеного між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 . При цьому, у договорі №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 7 місяців в іноземній валюті від 16.06.2014 не установлено особливостей заміни кредитора.

Відповідно до частини першої статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

Статтею 516 ЦК визначено заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша), якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга).

Однак, за своєю правовою природою договір про відступлення права вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою. Проте, укладення такого договору не замінює основного правочину, з якого виникли відносини сторін, у цьому випадку - договору банківського вкладу між AT «Банк «Фінанси та Кредит» та вкладником ОСОБА_2 А тому, на підставі договору про відступлення права вимоги позивач не набуває статус вкладника в розумінні Закону №4452-VI, та пов`язаного з цим статусом права на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який не був учасником зобов`язання, в межах якого відбулось відступлення права вимоги.

Таким чином, маючи документально підтверджені грошові вимоги до банку (боржника) щодо їх грошових зобов`язань позивач стає кредитором цього банку. Водночас кредиторські вимоги позивача, які грунтуються на договорі про відступлення права вимоги, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду гарантування, які мають інше призначення і спрямування (відшкодування вкладникам коштів за їхніми вкладами).

При цьому, статусу вкладника фізична особа набуває лише у випадку укладення договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку, а також, якщо такий договір укладено на його користь. Набуття статусу вкладника у зв`язку з відступленням права вимоги за вкладом, заміни кредитора у зобов`язанні, що випливає із договору вкладу (рахунку, депозиту), чи придбання частини вкладу за договором купівлі- продажу, нормативними актами, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено.

Отже, позивач не набув статус вкладника банку, який має право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки обставини, з якими Закон №4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками, не існувати. Зокрема, саме на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних ні позивачем, ні на його користь не укладався договір банківського вкладу, натомість, позивач внаслідок укладення договору відступлення права вимоги набув статус кредитора.

За таких обставин, у випадку звернення з кредиторською вимогою у встановлений законом строк, договір про відступлення права вимоги є підставою для включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку відповідно до ст. 52 Закону №4452-VI.

Правова позиція з цього питання викладена в постановах Верховного Суду від 20.11.2018р. у справі № 815/2490/15, від 05.03.2019 р. у справі 826/19563/15

Отже, враховуючи, що позивач не є вкладником в розумінні Закону №4452-VI, вона не є особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2015 р., було стягнуто з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_1 6 991 доларів США 36 центів за договором-заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 7 місяців в іноземній валюті від 16.06.2014 р, що не заперечується сторонами.

Також, колегія суддів наголошує на тому, що ОСОБА_2 , як владником, було отримано гарантовано Фонду гарантування вкладів фізичних осіб грошового відшкодування в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованих коштів за вкладами в АТ "Банк "Фінанси та Кредит", колегія суддів вважає їх передчасними, оскільки Уповноваженою особою Фонду не надавалось до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації про ОСОБА_1 , як вкладника ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 26 листопада 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя М.І.Кобаль

суддя В.П.Мельничук