Справа № 420/980/19
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 листопада 2019 року

Київ

справа №420/980/19

адміністративне провадження №К/9901/32538/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №420/980/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- скасувати рішення відповідача від 05 лютого 2019 року №5/1-32 про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язати Державну міграційну службу України прийняти заяву щодо визнання ОСОБА_1 біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року позов задоволено.

На обґрунтування рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що рішення від 05 лютого 2019 року №5/1-32 про відмову у оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту прийняте з порушенням процедури, встановленої Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», зокрема, без належного забезпечення позивача перекладачем на арабську мову, а тому підлягає скасуванню.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся до відповідача не з метою отримання міжнародного захисту, а виключно в пошуках шляхів легалізації. Крім цього, суд зазначив, що інформація, яку надавав позивач не дає підстав стверджувати про можливу загрозу переслідування позивача за етнічною, національною, релігійною або іншими конвенційними ознаками, оскільки він не навів жодного конкретного факту про можливі утиски щодо нього в країні громадської належності. Разом з цим, судом апеляційної інстанції, спростовано висновки суду першої інстанції щодо неналежного забезпечення ОСОБА_1 кваліфікованим перекладачем.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням апеляційної інстанції, позивач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми Кодексу обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень позивач є уродженцем міста Аммі Мусса , Алжир . За національністю алжирець, за віросповіданням мусульманин - суніт.

Країну походження покинув у лютому 2017 року авіарейсом Алжир (Алжир) - Стамбул (Туреччина) - Одеса (Україна) на підставі національного паспорту та візи. Державний кордон нашої країни перетнув легально.

02 жовтня 2017 року позивач звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Своє звернення пояснив пошуком роботи та кращого життя.

Наказом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 18 жовтня 2017 року №197 було відмовлено позивачу в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до Одеського адміністративного окружного суду.

Рішенням Одеського адміністративного окружного суду 15 березня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

21 січня 2019 року позивач повторно звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Причину звернення за міжнародним звернення зазначив побоювання зазнати небезпеки з боку терористичного угрупування.

Наказом відповідача від 05 лютого 2019 року №5/1-32 було відмовлено позивачу в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Вважаючи таке рішення протиправним, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом щодо скасування рішення про у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та зобов`язати відповідача визнати його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

З огляду на викладене, спірні правовідносини виникли щодо перебування іноземця на території України.

У поданій касаційній скарзі позивач не зазначає обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики.

Зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №420/980/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк ,

Судді Верховного Суду