Справа № 120/2405/19-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2405/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

29 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року (ухвалене у м. Вінниці 24 травня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду із позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця, в якому позивач просить суд: визнати протиправною відповідь управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця №1565/Б-10, щодо відмови у призначенні Позивачці пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця нарахувати і виплачувати Позивачці з 29.05.2019 р. року пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в порядку, визначеному ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.05.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.05.2019 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що є протиправною відмова відповідача, викладене в листі №1565/Б-10 від 05.07.2019, оскільки позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2 та 29.05.2018 позивач набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що оскільки позивач перебуває на обліку як особа, якій вже призначена пенсія за віком, то відсутні правові підстави для застосування середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 роки.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 1996 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2.

У жовтні 2017 року, через зміни у законодавстві про пенсійне забезпечення в Україні, позивачці перераховано пенсію з урахуванням норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

29.05.2018 ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст. 29 та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом №1565/Б-10 від 05.07.2019 відповідач повідомив, що позивачка не має право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2.

Позивач вважає вказану відмову протиправною, а тому звернулась до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачка у1996 році реалізувала своє право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2, відповідно до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення»), то відсутні правові підстави для призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком у 2018 році не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки з 1996 року по 2018 рік вона отримувала пенсію за віком на пільгових умовах і продовжує отримувати пенсію до теперішнього часу. Протилежного позивачем не доведено.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Згідно з частиною першою ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частина 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає можливість призначення в солідарній системі призначаються таких пенсійних виплат: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Отже, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено такі пенсійні виплати, як пенсію за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та визначено порядок переведення між цими видами пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, отримувана позивачем пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для усіх категорій осіб - пенсія за віком.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач вже реалізувала наявне у неї право на призначення пенсії за віком (на пільгових умовах), а тому відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком у 2018 році не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки з 1996 року по 2018 рік вона отримувала пенсію за віком на пільгових умовах і продовжує отримувати пенсію.

Аналогічне застосування норм права відображено у постановах Верховного Суду: від 03.07.2018 у справі №336/613/16-а (2-а/336/76/2016) (яке набрало законної сили 03.07.2018); від 18.09.2018 у справі №336/4385/17 (К/9901/2275/18) (яке набрало законної сили 18.09.2018).

Зокрема, у постанові від 03.07.2018 у справі №336/613/16-а Верховний Суд дійшов висновку, що такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому і не може бути застосований при обчисленні пенсії новий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески. У постанові від 18.09.2018 у справі №336/4385/17 Верховний Суд вказав, що для підвищення пенсії на підставі ч. 1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідна наявність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абз.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абз.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.