Справа № 456/3547/19
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/3547/19
Провадження № 2-а/456/108/2019
РІШЕННЯ

іменем України

13 листопада 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області, рядового поліції 1 батальону 3 роти Гафін Євгенія Олеговича відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що постановою ЕАБ №1462015 від 27.08.2019 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.. Вважає дії інспектора по складанню вказаної постанови відносно нього незаконними, а постанову протиправною, яка винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим така підлягає скасуванню.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що відповідно до оскаржуваної постанови він 27.08.2019 о 21 год. 10 хв. рухаючись за кермом автомобіля Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений інспектором ДПС Гафін Є.О. на стаціонарному пості ДПС (траса Київ Ковель Ягодин), який повідомив, що він начебто перетнув суцільну лінію розмітки чим порушив п. 34 ПДР - порушення вимог розмітки проїзної частини доріг. На його вимогу інспектор не пред`явив йому відеодокази, окрім цього іспектором порушено ст. 258 КУпАП, оскільки правопорушення було зафіксовано не в автоматичному режимі, а тому повинен був бути складений протокол про правопорушення. Відтак, просить визнати дії інспектора незаконними та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у заяві, просив суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надіслав.

Уповноважений представник відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області Моніч Т.М. у судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якої просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування заявлених заперечень покликалась на те, що у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є зокрема будь які фактичні дані, а також інші документи, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Тобто, для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу безпосередні спостереження осіб уповноважених на розгляд справ про адміністративні правопорушення. Також вказала, що способи захисту порушених прав, свобод та законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.

286 КАС України. Вказаний перелік повноважень суду у даній категорії справ є вичерпний та не передбачає права суду першої інстанції визнавати незаконними дії суб`єкта владних повноважень.

Суд заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із змісту ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення закон визначає своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП)

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 73 КАС України).

Згідно зі ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, тобто які є недопустимими. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №1462015 вбачається, що 27.08.2019 р. близько 21 год. 05 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_1 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, за що до останнього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.. З даної постанови вбачається, що копія постанови була направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом за вих. № 5215/41/17/4-2019 від 28.08.2019 р. /а.с.1/

Також, судом досліджено відеозапис події, яка мала місце 27.08.2019 р. за участі позивача ОСОБА_1 з портативного відеореєстратора працівника управління патрульної поліції у Волинській області, згідно якого вбачається той факт, що позивач дійсно був зупинений працівниками поліції та під час спілкування, працівник поліції повідомив, що у випадку оскарження позивачем постанови про накладення адміністративного стягнення ними буде надіслано до суду відеозапис з камер спостереження АЗС «WOG» на якому зафіксовано момент порушення водієм Правил дорожнього руху.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України від 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відтак, суд констатує, що згідно п.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, у разі, зокрема якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно п.34 ПДР України дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією

позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Так ч.1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність зокрема й за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг - у виді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається саме на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у встановленому законом порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином суд приходить до переконання, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини щодо вчинення водієм ОСОБА_1 порушень ПДР, а саме вимог дорожньої розмітки 1.1 та відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з тих підстав, що такі не підтвердженні відповідачем жодними належними та допустимими доказами, оскільки з долученого відеозапису не зафіксовано вчинення даного правопорушення. Не зважаючи на вимогу суду, також не долучено відеозапису з камер спостереження АЗС «WOG», відповідно сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні. Матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не містить та в процесі провадження адміністративної справи таких судом не здобуто.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову серії ЕАВ №1462015 від 27.08.2019 р. від про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП слід скасувати та провадження по справі у цій частині закрити.

Статтею 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено повноваження суду за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 3ст. 286 КАС України місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд не наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про визнання дій відповідача протиправними. Окрім цього винісши оскаржувану постанову ЕАВ №1462015 від 27.08.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, рядовий поліції ОСОБА_2 діяв у межах наданих йому повноважень, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині визнання дій відповідача протиправними задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 20, 47, 77, 90, 210-211, 241-246 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАВ №1462015 від 27.08.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України та провадження по справі закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Н. М. Янів