Справа № 569/10412/19
Суддя: Бердій М. А.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.

при секретарі Прокопчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Рівненської митниці ДФС у якому зазначив, що постановою Рівненської митниці ДФС від 16 травня 2019 року у справі про порушення митних правил №0155/20400/19 його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 8 408,43 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач, 05.01.2019 року, діючи відповідно до договору доручення №336 від 28.12.2018 року, подав до Рівненської митниці ДФС митну декларацію №UA204010/2019/200336 для митного оформлення легкового автомобіля марки TOYOTA модель RAV4, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2005 рік.

В ході перевірки митницею отримано відповідь від офіційного дилера виробника TOYOTA в України ТзОВ «Агат Авто» про те, що вказаний автомобіль виготовлений 18.11.2004 року.

У поданій митній декларації розрахунок митних платежів здійснено з урахуванням даних про календарний рік виготовлення автомобіля, як 2005 рік, із застосуванням коефіцієнта «13». Однак, згідно вище зазначеної інформації дилера календарним роком виготовлення автомобіля є 2004 рік.

Таким чином, відповідно до положень підпункту 215.3.5. пункту 215.3 статті 215 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» від 08.11.2018 року №2611-VIII, при розрахунку митних платежів для визначення ставки акцизного податку необхідно було врахувати календарний рік виготовлення автомобіля, як 2004 рік, та застосувати коефіцієнт «14».

Позивач вважає, що в його діях відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, а тому постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, оскільки під час провадження у справі він аргументовано довів, в тому числі, шляхом надання письмових пояснень, що визначаючи рік випуску задекларованого автомобіля діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей про транспортний засіб та зменшення розміру митних платежів.

Представник позивача Питель В.А. повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. до початку судового засідання представник відповідача Ступак А.В. подав до суду відзив в якому зазначено, що Рівненською митницею ДФС отримано відповідь від офіційного дилера виробника TOYOTA в України ТзОВ «Агат Авто» лист від 04.03.2019 №60/349) в якій вказано, що календарна дата випуску даного автомобіля 18.11.2004 року. Оскільки, позивачем як декларантом, особою уповноваженою на роботу з митницею ТОВ «Пелікан-Про» вчиненні дії спрямовані на зменшення розміру митних платежів в сумі 2 802,81 грн., в тому числі акциз 2 335,67 грн. та ПДВ 467,14 грн., шляхом заявлення в митній декларації №UA204010/2019/200336 від 05.01.2019 року неправдивих відомостей стосовно календарного року виготовлення легкового автомобіля марки TOYOTA модель RAV4, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , постановою Рівненської митниці ДФС від 16 травня 2019 року у справі про порушення митних правил №0155/20400/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 8 408 гривень 43 копійки. Постанова винесена на підставі наявних доказів, рішення постановлено в межах санкції ст.485 МК України з дотриманням вимог законодавства, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, 28 грудня 2018 року між ТОВ «ПЕЛІКАН-ПРО», як виконавцем, та ОСОБА_2 , як замовником, укладено договір доручення про декларування товарів №336, згідно з умовами якого виконавець зобов`язується представляти інтереси замовника в будь-яких митних органах України, здійснювати декларування товарів, транспортних засобів, що належать замовнику, а замовник несе повну відповідальність за достовірність наданих ним документів, правдивість зазначених у них відомостей та самостійно здійснює сплату митних платежів.

Позивач, як агент з митного оформлення, що перебуває в трудових відносинах з митним брокером ТОВ «ПЕЛІКАН-ПРО»,подав до Рівненської митниці ДФС митну декларацію №UA204010/2019/200336 від 05 січня 2019 року, з доданими замовником ОСОБА_2 документами, для митного оформлення легкового автомобіля марки TOYOTA модель RAV4, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2005 рік.

Із доданих до митної декларації №UA204010/2019/200336 від 05 січня 2019 року документів, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , експертної довідки №181227/011 від 27 грудня 2018 року слідує, що календарним роком виготовлення задекларованого автомобіля марки TOYOTA модель RAV4, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , є саме2005 рік.

За результатами митного контролю і митного оформлення відповідач прийняв рішення про випуск вище зазначеного автомобіля у вільний обіг, що свідчить про наявність в поданих документах усіх необхідних відомостей.

Рішення відповідача про випуск вище зазначеного автомобіля у вільний обіг сторонами по справі не оспорювалося, і є чинним і на даний час. Саме, 2005 рік, як рік виготовлення вказаного автомобіля зазначений у цьому рішенні відповідача.

Крім того, згідно письмової інформації Територіального сервісного центру 5641 Регіонального сервісного центру МВС України в Рівненській області від 15.06.2019 №31/17/5641-28азлегковий автомобіль марки TOYOTA модель RAV4, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , зареєстрований, як 2005 року випуску.

Отже, легковий автомобіль марки TOYOTA модель RAV4, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , саме на підставі рішення відповідача перебуває у вільному обігу на митній території України, як 2005 року випуску, зареєстрований в органах МВС України, як 2005 року випуску та використовується власником ОСОБА_2 , як 2005 року випуску.

Правомірність дій позивача щодо зазначення року випуску легкового автомобіля марки TOYOTA модель RAV4, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , на підставі поданих замовником ОСОБА_2 реєстраційних і технічних документів узгоджується із положенням Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України 17.11.2005 № 1118 (у редакції наказу Держмитслужби від 17.03.2008 № 229) далі Правила)).

Згідно з положеннями пункту 7 Правил власних ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії відповідних документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Згідно пункту 8 Правил визначення року виготовлення ТЗ здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. Міжнародною організацією стандартизації (ISO) запроваджено з 1976 року міжнародний стандарт ідентифікаційних позначень автомобіля ISO 3779-1983, гармонізований з державним стандартом України ДСТУ 3525-97 обов`язкового застосування в Україні, які складаються з міжнародного коду виробника ТЗ (перші три символи), описової частини (подальші шість символів) і розпізнавальної частини (останні вісім символів), за якими визначається ідентифікаційний номер ТЗ. Ідентифікаційний номер індивідуальний для кожного ТЗ.

У разі визначення року виготовлення ТЗ необхідно враховувати те, що за міжнародним стандартом ISO 3779-1983 виробника ТЗ зазначають в ідентифікаційному номері або календарний, або модельний рік виготовлення ТЗ, тобто наступний модельний рік починається після 1 липня поточного календарного року.

Стандартом ISO 3779-1983 для кодування модельних років виготовлення ТЗ рекомендовано використання 10-го символу в 17-значному ідентифікаційному номері та символів, наведених у табл. 4.4 додатка до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №1425|2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074|8395.

Календарний і модельний роки виготовлення можуть також визначатися за розпізнавальною частиною ідентифікаційного номера (останні 8 знаків).

Більшість виробників ТЗ зазначають рік виготовлення 10-м символом у 17-значному ідентифікаційному номері. Разом із тим існують виробники ТЗ, що зазначають рік виготовлення знаком, розміщеним в іншому місці ідентифікаційного номера ТЗ. Деякі виробники формують ідентифікаційний номер ТЗ, у якому рік виготовлення взагалі не зазначається.

За рік виготовлення ТЗ приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік).

Якщо в ідентифікаційному номері нового ТЗ не міститься повна інформація про календарну дату його виготовлення, то такою датою вважається дата виготовлення, зазначена в технічних документах виробника ТЗ.

Якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуванні, визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації ТЗ.

Датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

У разі відсутності даних про дату першої реєстрації, коли модельний чи календарний рік виготовлення ТЗ, зазначений в ідентифікаційному номері, збігається з роком початку його експлуатації, датою виготовлення вважається 1 січня року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, й перевищує його, датою виготовлення вважається 1 липня зазначеного в реєстраційних документах року.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером календарний або модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, і є меншим за нього, датою виготовлення вважається 1 січня календарного року, зазначеного в ідентифікаційному номері.

У разі неможливості визначення року виготовлення ТЗ за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважається рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на ТЗ.

Датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації ТЗ датою початку користування вважається перший день першого місяця року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ, а за відсутності в ідентифікаційному номері року виготовлення 1 січня виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Саме на підставі, наданих замовником ОСОБА_2 , реєстраційних і технічних документів на ввезений ним автомобіль, позивач зазначив рік випуску ТЗ, як 2005 рік.

Доводи відповідача, із посиланням на частину 5 статті 266 МК України, про те, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант, у жодному разі не свідчать, що така особа несе відповідальність замість декларанта.

Щодо посилань відповідача на лист ТзОВ «Агат Авто» від 04.03.2019 №60/349, то вінне може бути визнаний доказом, оскільки відповідачем не надано жодних доказів про те, що ТзОВ «Агат Авто» є офіційним дилеромвиробника TOYOTA в Україні, за своїми видами діяльності уповноважена та має можливості (технічні, технологічні) визначати рік випуску автомобілів, в тому числі автомобіля зазначеного в матеріалах справи тощо.

Зі змісту вище зазначеного листа неможливо встановити у який саме спосіб ТзОВ «Агат Авто» визначено, що автомобіль TOYOTA модель RAV4, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 виготовлений 18 листопада 2004 року.

За даними, які є публічно доступними, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності ТзОВ «Агат Авто» є: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами (основний); технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

Жодних даних про те, що ТзОВ «Агат Авто» має правові підстави визначати рік випуску автомобілів відповідачем не надано.

Із наведеного слідує, що встановити достовірність інформації, викладеної у листі ТзОВ «Агат Авто» від 04.03.2019р. №60/349, неможливо.

За приписами частини 1 статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень статті 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), тому лист ТзОВ «Агат Авто» від 04.03.2019р. №60/349 з даними про те, що автомобіль TOYOTA модель RAV4, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 виготовлений 18 листопада 2004 року судом визнається недостовірним доказом.

Відповідно до ч.1 ст. 508 Митного кодексу України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. Згідно частини другої цієї статті до процесуальних дій належать: складення протоколу про порушення митних правил; опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; а також інші процесуальні дії.

Позивача у справі притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення статті 485 Митного кодексу України, а саме за порушення встановлених Розділом XVIII Митного кодексу України.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За результатами митного контролю і митного оформлення відповідач прийняв рішення про випуск вище зазначеного автомобіля у вільний обіг, що свідчить про наявність в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, документи не містять розбіжностей та ознак підробки.

Наведені обставини виключають у діях позивача ОСОБА_1 наявність будь-яких ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Статтею 485 МК України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Отже, зі змісту цієї норми закону вбачається висновок, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України обумовлює наявність в діях особи особливої мети ухилення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

За приписами частини 1 статті 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачила її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, обов`язковою складовою суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України є мета неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру та бажання винуватої особи досягти цієї мети.

Жодних процесуальних дій, визначених статтею 508 МК України, щодо отримання доказів наявності у позивача мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру та бажання досягти цієї мети, відповідачем не проведено та до матеріалів провадження не долучено.

Тобто, наведені обставини свідчать про відсутність в діях позивача ознак і суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Відповідно до положень частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме відповідач зобов`язаний довести законність та обґрунтованість винесення ним постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем митних правил.

Виявлення факту порушення митних правил, які відповідно до статті 485 МК України є підставою для порушення справи про порушення митних правил, повинно робитися виключно за умови достатності даних, що вказують на наявність складу правопорушення, елементом якого є вина суб`єкта.

Згідно зі статтею 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Притягнення до адміністративної відповідальності має здійснюватись у певному порядку, на підставі процесуальних норм, що регламентують провадження у справі про порушення норм законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 530 МК України законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Згідно із положеннями частини 1 статті 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що в діях позивача склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачене статтею 485 МК України, належним чином не доведений і не встановлений.

При цьому суд вважає необхідним звернути увагу на те, що відповідно до вимог частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Керуючись статтями 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, пунктом 15.5 розділ XVII КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Рівненської митниці ДФС (місцезнаходження: м.Рівне, вул.Соборна, 104, ) про скасування постанови в справі про порушення митних правил, задоволити повністю.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0155/20400/19 від 16 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 8408,43 грн., винесену в.о. заступника начальника - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Рівненської митниці ДФС Шапірком Михайлом Петровичем.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.15.5розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.