Справа № 160/6968/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року Справа № 160/6968/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АМТ ТРЕЙД до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -
У липні 2019 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив: визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товару від 24.05.2019 р. №UA110180/2019/400041/2.
Ухвалою суду від 30.07.2019 року було відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
До суду 28.08.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав пакет документів, необхідних для визначення митної вартості за ціною договору, проте вони мали розбіжності, та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Всі обставини справи вказували на наявність встановлених законом причин неможливості застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо імпортованих товарів. У зв`язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів відповідачем послідовно було перейдено до наступних методів визначення митної вартості та другорядний метод визначення митної вартості товарів 2 ґ резервний метод. Таким чином, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару від 24.05.2019 р. №UA110180/2019/400041/2 діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
До суду 03.09.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якій зазначено, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами. Отже, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. Таким чином, надані ТОВ АМТ ТРЕЙД документи для проведення митних оформлень підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за іншим методом, прийнявши оскаржуване рішення від 24.05.2019 р. №UA110180/2019/400041/2.
Рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними також, оскільки правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані контролюючим органом, посилання останнього на наявність розбіжностей в документах та недостовірність зазначених в них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, є необґрунтованими і протирічать наданим до позову доказам. За таких обставин, позивач просив суд позов задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.10.2018 року ТОВ АМТ ТРЕЙД (м.Дніпро) уклало з компанією YANCHENG FOREIGN TRADE (GROUP) CO.,LTD зовнішньоекономічний контракт № В2 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

22.05.2019 року ТОВ "АМТ ТРЕЙД" задекларувало до митного поста "Правобережний" Дніпропетровської митниці товар - велосипеди двоколісні дорожні для дітей, запасні частини до велосипедів, що надійшли в Україну згідно з зазначеним контрактом на загальну суму 17934,30 дол.США на підставі специфікацій №2019-1В та №2019-lBz від 16.10.2018 р. та комерційних та товаросупровідних документів інвойсу №46JP181114C від 15.03.2019 p., коносаменту №968359079 від 22.03.2019 р.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів виявлені розбіжності у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Своїм листом від 24.05.2019 року за №255 ТОВ АМТ ТРЕЙД додатково надало митниці свої пояснення щодо розбіжностей, додатково надало комерційну пропозицію виробника від 10.10.2018 р. та прайс-лист виробника від 01.10.2019 р. та зазначило причини відмови у наданні інших додаткових документів.

24.05.2019 р. Дніпропетровською митницею прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UА110180/2019/400041/2, яким була скоригована митна вартість на товари.

24.05.2019 року позивач задекларував зазначені в контракті товари, а митниця випустила товар у вільний обіг за МД №UА110180/2019/408664. Різниця митних платежів з (ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею склала 202305,21 грн.

Правомірність та обґрунтованість рішення про коригування митної вартості товару від 24.05.2019 р. №UA110180/2019/400041/2 є предметом позову, який передано на розгляд суду.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Статтею 49 МКУ визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.4 та 5 ст.58 МКУ, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч.3 ст.318 МКУ митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МКУ визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 МКУ встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст.52 МКУ декларант, який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МКУ передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно з ч.1 ст.53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.1, 2 ст.54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МКУ передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 55 МКУ, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 57 МКУ, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Так, партія товару поставлялась на умовах FOB - XINGANG (КНР) згідно правил ІНКОТЕРМС 2010.

Базис поставки FOB Інкотермс 2010 покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні.

Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення,

Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Для підтвердження вартості товару, які повинна бути сплачена продавцю, ТОВ АМТ ТРЕЙД надало Дніпропетровській митниці документи, передбачені частинами 2, 3 ст.53 МКУ, а саме: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № В2 від 01.10.2018 року; специфікації №2019-1В та №2019-lBz від 16.10.2018 р. до контракту; інвойс №46JP1811114С від 15.03.2019 р.; пакувальний лист №46JP1811114С від 15.03.2019 р.; комерційну пропозицію від підприємства - виробника від 10.10.2018 р. (додатково надано на запит); прайс-лист виробника від 01.10.2018 р. (додатково надано на запит).

Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України позивачем надано: договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) №1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р.; заявка на доставлення вантажу №6 від 15.03.2019 р.; коносамент №968359079 від 22.03.2019 p.; рахунок на оплату морського фрахту 1 контейнера № L21062 від 10.05.2019 р.; довідка про транспортні витрати від 10.05.2019 p.; акт виконаних робіт від 10.05.2019 р.

19.06.2019 року ТОВ АМТ ТРЕЙД платіжним дорученням №80 сплатило компанії-перевізнику «Global Container Lines Latvija SIА» валютні кошти за послуги морського фрахту у сумі 2 140 дол.США, у тому числі 1 100 дол.США згідно з рахунком №L21062 від 10.03.2019 р.

Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену ТОВ АМТ ТРЕЙД митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Так ціна товару та загальна вартість, зазначена у додатках (специфікаціях) від №2019-1В та № 2019-IBz від 16.10.2018 р. до контракту підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) № 46JP181114C від 15.03.19 p., співпадає з ціною, зазначеною підприємством-виробником у своєму прайс-листі від 01.10.2018 р. та комерційній пропозиції від 10.10.2018 року.

Транспортні витрати також підтверджуються наданими документами (договором перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) №1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р., рахунком на оплату морського фрахту 1 контейнера № L21062 від 10.05.2019 р., довідкою про транспортні витрати від 10.05.2019 р., актом виконаних робіт від 10.05.2019 p., платіжним дорученням в іноземній валюті №80 від 19.05.2019 р., які також у своїй сукупності не мають розбіжностей та протиріч, підтверджують числові значення складових митної вартості, та дають змогу митному органу здійснити контроль шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом та провести обчислення митної вартості.

У своєму спірному рішенні про коригування митної вартості від 24.05.2019 р. №UA110180/2019/400041/2 митниця зазначає, що виявлені розбіжності, які на її думку унеможливили митне оформлення за основним методом і стали підставою для здійснення коригування, а саме відповідно до п.2.2 контракту від 01.10.2018 р. №В2, якість товару має відповідати міжнародним стандартам, технічним умовам заводу-виробника. При цьому, документи від виробника, що містять відомості про якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, до митного контролю не надано.

Натомість, Митним кодексом України чітко окреслено умову, за наявності котрої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме якщо документи передбачені частиною 2 ст.53 МКУ містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 53 МКУ передбачено перелік документів які надаються для підтвердження розрахунку митної вартості.

Згідно частини 5 ст.53 МКУ забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Документи про якість товару не входять у цей перелік документів, а тому зазначена розбіжність щодо відсутності документів виробника про якісні характеристики товару, як розбіжність, яка впливає на числові значення митної вартості, необґрунтована і протирічить положенням митного законодавства.

Крім того, Пунктом 2.2. договору передбачена загальна вимога якості товару, який має відповідати міжнародним стандартам, технічним умовам заводу-виробника. Зазначений пункт не передбачає і не вимагає від Постачальника у обов`язковому порядку надавати спеціальні документи, що підтверджують якість товару.

В графі 31 зазначеної митної декларації наведений опис товару, його розпізнавальні особливості, які дозволяють ідентифікувати задекларований товар. Разом з митною декларацією були надані основні технічні характеристики товару

Так, відповідач стверджує, що у наданих декларантом Специфікаціях від 16.10.2018 р. №2019-1В та №2019-lBz зазначено, що оплата товару здійснюється протягом 180 днів з моменту поставки партії товару. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі- ГАТТ) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ. Передбачені контрактом умови оплати можуть розглядатись як прихований комерційний кредит та/або лізинг. Умови договору, коли відвантаження товару та оплата не співпадають у часі, відповідно до норм Цивільного кодексу України (cт.1057) визначаються терміном «комерційний кредит». Продаж товару з відстроченням платежу як різновид комерційного кредиту регламентовано ст.694 ЦКУ. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем. Поставка товару з таким відстроченням по оплаті також може розглядатись як прихований лізинг, яким передбачаються лізингові платежі, які не розглядаються як частина митної вартості лише за певних умов (п.5 cт.51 МКУ).

Діючим законодавством України не передбачено обов`язкового стягування відсотків за відстрочення або розстрочення оплати товарів. Про це зазначає і сама митниця у своєму зауваженні, посилаючись на ч.5 статті 694 ЦК України згідно якої - якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Натомість, стягування відсотків за поставку товару на умовах кредиту є добровільним і повинне передбачуватись контрактом.

Згідно з пунктом 5.2. контракту №В2 умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних Специфікаціях (додатках) до контракту.

Погоджуючи поставку товарів за Специфікаціями №2019-1В та №2019-lBz сторонами були погоджені умови оплати протягом 180 днів з моменту поставки товару. У контракті та Специфікаціях сторонами не передбачено стягування додаткових платежів, пов`язаних з погодженими умовами оплати, зокрема ніяких відсотків або лізингових платежів.

Крім того, надаючи поняття «дійсної вартості», передбачене статтею VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі- ГАТТ). Митниця в тож же час не враховує, що у додаткових положеннях до параграфу 2 ст.7 Додатку 1 до Угоди «Зауваження та додаткові положення» зазначено що «сумісним зі Статтею VII було б припущення, що "дійсна вартість" може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими "дійсної вартості", а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни».

Таким чином, припущення митниці щодо суперечності узгодженого сторонами порядку розрахунку світовій практиці ніякими доказами не підтверджується, а тому таке припущення не може вважатись розбіжністю у наданих документах та є необґрунтованими.

Верховним Судом щодо умов оплати висловив наступну правову позицію зазначивши у постанові від 11.04.18 по справі №804/4680/16, що «у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару».

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Відповідач також посилається на те, що в наданому рахунку-фактурі №46JP181114С від 15.03.2019 р. відсутнє посилання на специфікації, відповідно до яких здійснювалось формування кожної окремої партії товару.

Натомість, до митного оформлення митниці надані специфікація №2019-1В від 16.10.2018 р., специфікація №2019-1Вz від 16.10.2018 р., інвойс №46JР181114 18/02/2019 р., пакувальний лист № 46JР181114, які містять інформацію щодо найменування, асортименту товару, його кількості, ціни та загальної вартості партії, яка підтверджує належність та відповідність документів до декларованої партії товару. У своїй сукупності документи дають змогу ідентифікувати партію товару, підтверджують числові значення, не мають розбіжностей.

Зазначене зауваження, як таке що не дає змогу застосувати основний метод визначення митної вартості, є також необґрунтованим.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача, стосовно того, що пунктом 4.2. зовнішньоекономічної угоди від 01.10.2018 р. №В2 обумовлено: «У ціну Товару включена вартість упаковки і маркування», інші витрати, відповідно до зазначеного, у ціну товару не включені: витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів (п.10 ст.58 МКУ).

Так, у пункті 4.2. контракту включення вартості упаковки і маркування у вартість товару є загальною умовою, передбаченою сторонами контракту.

Окрім цього, пунктом 3.1. контракту передбачено, що поставки здійснюються на умовах згідно правил Інкотермс 2010 року, які мають обов`язковий характер для Сторін у рамках цього контракту. Конкретні умови поставки партії товару зазначаються в Специфікації до цього контракту.

Таким чином, з умов контракту видно, що відповідно до узгоджених в Специфікаціях умовах поставки до ціни товару автоматично додаються інші додаткові платежі відповідно до визначених умов.

Партія товару поставлялась на умовах FOB - Tianjin (КНР) згідно правил ІНКОТЕРМС 2010.

Базис поставки FОВ Інкотермс 2010 покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні.

Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.

Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Відповідач стверджує, що відповідно до заявлених до митного оформлення відомостей, перевезення оцінюваної партії товару за ЕМД від 22.05.2019 р. №UA110180/2019/408431 здійснено у контейнері №MRKU5284710 на морському судні MAERSK YAMUNA за коносаментом №968359079 від 02.04.2019 р. За результатами

проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, розміщеному на інтернет-ресурсі за адресою www.shippingline.org, встановлено наявність двох перевантажень контейнеру №MRKU5284710. 10.04.2019 р. з морського судна MAERSK YAMUNA (PortTianjin,XingangChina) на судно MAERSK EVORA (Singapore) та 25.04.2019 р. - на судно M4ERSKKlaipeda (PortSaidEast, Egypt). Наявність перевантаження свідчить про наявність транспортних документів, що у порушення вимог cт.335 та ч.2 cт.5З МКУ, до митного оформлення не надавався та про наявність додаткових витрат пов`язаних з завантаженням/розвантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару. Наданий до митного оформлення рахунок-інвойс №L21062 від 10.05.2019 р. містить інформацію про вартість морського фрахту контейнерів з оцінюваним товаром, включаючи BAF, CAF, PSS: Xingang -Yuzhny. Тобто, включаючи морські надбавки в залежності від коливання цін на ринку палива (BAF), для компенсування втрат від коливання курсу валют (CAF) та надбавку за високий сезон (PSS). Відомості про включення вартості послуг на перевантаження відсутні у наданому рахунку фактурі №№L21062.

Так, відповідно до умов договору перевезення вантажу морським транспортом №1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р. (пункти 4.2. та 4.3.) замовник сплачує виставлений Перевізником рахунок на оплату морського перевезення вантажів на протязі 45 календарних днів з моменту вивантаження вантажу в порту призначення.

У разі перевантаження (перевалки) контейнера на інше судно у проміжному порту, вартість даного перевантаження включається у загальну вартість морського перевезення, зазначену в рахунку та акті виконаних робіт.

У заявці №6 від 15.03.2019 р. вартість перевезення у розмірі 1 100 дол.США також зазначена з урахуванням перевантаження вантажу, яке є одним із суттєвих умов перевезення і не відноситься до додаткових витрат, які можуть зазначатись у пункті 12 Заявки.

Надані заявка, рахунок, довідка про транспортні витрати та акт виконаних робіт з перевезення декларованого товару, що надані до митної декларації, у своїй сукупності в повній мірі підтверджують розмір транспортних витрат як складової митної вартості і не мають ніяких розбіжностей.

Відповідно до розділу III «Правила заповнення граф ДМВ декларантом або уповноваженою ним особою» «графа 14а», «графа 20» "Правил заповнення декларації митної вартості", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 р. за № 984/21296), документальним підтвердженням заявленої вартості товару є рахунок-фактура (інвойс), зазначений у графі 4 ДМВ, або рахунок-проформа, який також зазначається в графі 4 ДМВ, банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено, договір (контракт) купівлі-продажу товару, а також інші документи, перелік яких наведено в статті 53 Кодексу.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини 2 статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Крім того, як видно зі спірного рішення митниці, в ньому йде посилання тільки на раніше оформлені МД і на рівень митної вартості, розрахований виходячи з вагових характеристик товару, але не проведено детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до неї документами.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МКУ.

З наведеного видно, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Так, відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган, серед іншого, послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість. Також додатково декларант надав додаткові документи.

Разом з тим, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МКУ. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 МКУ.

В силу частини п`ятої статті 53 МКУ забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Таким чином, позивачем надано до митниці документально підтверджені дані про ціну договору, ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 53 МКУ, а також не містили в собі розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що в рахунку-фактурі № 463Р181114С від 15.03.2019 р. місце прибуття вказано Одеса. Відповідно до коносаменту № 968359079 від 02.04.2019 р. оцінювана партія товару прибула в порт Южний. Рахунок-фактура №46JР181114С від 15.03.2019 р. є розрахунковим документом, відповідно до якого повинна бути здійснена оплата за товар, тому неточне зазначення місця прибуття товару у ньому ніяким чином не впливає на визначення вартості товару, тим паче, що даний рахунок було видано та надано позивачу Продавцем відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту і Позивач не має ніякого відношення до складання даного документу. В даному рахунку-фактурі зазначено не порт прибуття, а загальне місце прибуття - Одесса, що є узагальнюючою ознакою. Порт «Южний», розташований в 30 км від м.Одеса, тобто відомості зазначені у ньому не протирічать відомостям, зазначеним у коносаменті №968359079 від 02.04.2019 р., який є документом, підтверджуючим факт здійснення морського перевезення товарів, у зв`язку з чим місце прибуття задекларованих товарів в якому визначено більш детально ніж в рахунку на оплату товарів - як порт «Южний». Місце прибуття задекларованих товарів, зазначене в коносаменті може мати значення лише для визначення такої складової митної вартості задекларованих товарів, як витрати на перевезення (фрахт) задекларованих товарів і у цьому контексті жодних протиріч у наданих документах не має.

Так, місце прибуття порт «Южний», зазначене в коносаменті повністю кореспондується з відомостями щодо місця прибуття задекларованих товарів, зазначених у інших наданих відповідачу документах під час митного оформлення, у яких місце прибуття товарів зазначено - порт «Южний», а саме: у заявці № б від 15.03.2019 р. на міжнародне морське перевезення до договору № 1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р., рахунку на оплату саме транспортних витрат № 21062 від 10.05.2019 р., довідці про транспортні витрати від 10.05.2019 р., акті виконаних робіт від 10.05.2019 р., що повністю підтверджує місце прибуття задекларованого товару і тому відомості, зазначені у рахунку-фактурі на оплату товарів та коносаменті щодо місця прибуття не є розбіжністю, принаймні такою розбіжністю, яка може впливати на числове визначення будь-яких складових митної вартості в даному випадку.

Водночас відповідачем не доведено наявність обставин, які б могли бути підставою для коригування митної вартості, зокрема, що відомості про митну вартість товарів є неповними та/або недостовірними, або невірно визначено митну вартість товарів.

Крім того, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 11.11.2014 р. по справі № 826/18065/13-а.

Також, щодо наявності в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, суд зазначає, що вказане не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Вказаний висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі №826/16046/16.

Згідно Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року №2 від 13.03.2017 р., у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Вказане кореспондується із Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів затверджених Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 року №598, у яких зазначено, що графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі 33 також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Отже, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, позивач задля підтвердження митної вартості товарів за основним методом виконав свій обов`язок та до декларації митної вартості надав всі необхідні документи, передбачені ч.2 ст.53 МКУ, а також наявні у нього документи, передбачені ч.3 ст.53 МКУ.

Таким чином, позивачем для оформлення товару за методом №1 надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості товару. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості товарів.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні по справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06, п.49-51) Європейський Суд вказав, що накладання органами державної влади на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку становило втручання в його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів №UА110180/2019/400041/2 від 24.05.2019 р. відповідач діяв не в порядку та не у спосіб, передбачені чинним законодавством, з викладених вище підстав.

В силу ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову, тому судовий збір у сумі 1 921 грн. підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товару від 24.05.2019 р. №UA110180/2019/400041/2.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС (вул.Княгині Ольги, 22, м.Дніпро, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АМТ ТРЕЙД (вул.Н.Алексеєнко, 70, м.Дніпро, 49000, ) судові витрати по справі у розмірі 1 921 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма