Справа № 400/2433/19
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2019 р. № 400/2433/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до Національної поліції України, вул. Академіка Богомольця, 10,Київ,01601 Центральної атестаційної комісії №8 Національної поліції України, вул. Декабристів, 5 (в.Спаська, 41),Миколаїв,54001
Департаменту захисту економіки Національної поліції України, вул. Ак.Богомольця, 10,Мсп601,Центральна Частина Києва, Київ,01601
провизнання протиправним та скасування наказу № 422 о/с від 23.06.2016 р., поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 23.06.2016 №422 о/с в частині звільнення його зі служби в поліції, поновити його на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 814/1485/16 від 16.12.2016, залишеною в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017, позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії №8 Національної поліції України щодо старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_1., що міститься в протоколі засідання комісії №ОП №15.00004572.0023455 від 10.03.16, а саме : "4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 23.06.2016 №422 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 23.06.2016 до дати винесення судового рішення у розмірі 33401,94 грн без відрахування податків та зборів та без врахування стягнення середнього заробітку у межах стягнення за один місяць, стягнуто на користь позивача середній заробіток у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 6876,87 грн.

Постановою Верховного Суду від 27.06.2019 постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017 по справі №814/1485/16 скасовано в частині позовних вимог про стягнення з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, а справу в цій частині направлено на новий розгляд.

07.08.2019 року згідно розпорядження про призначення повторного автоматичного розподілу справи №814/1485/16 на розгляд судді Біоносенка В.В. надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії №8 Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу №422 о/с від 23.06.2016, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 12.08.2019 прийнято справу №400/2433/19 до провадження.

Від Департаменту захисту економіки Національної поліції України надішли пояснення, за якими відповідач просить відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки постанова від 16.12.16 №814/1485/16 в частині стягнення середнього заробітку на користь ОСОБА_1 виконана у повному обсязі.

Відповідач - Національна поліції України також позов не визнала, в письмовому відзиві, спираючись, серед іншого, на те, що належним відповідачем у цій частині позовних вимог є Департамент захисту економіки Національної поліції України. Також вказав на повне виконання постанови МОАС від 16.12.16 №814/1485/16

Зважаючи на п. 49, 52 вказаної постанови Верховного Суду, ухвалою від 05.11.19 залучено до участі у справі №400/2433/19 в якості співвідповідача Департамент захисту економіки Національної поліції України.

В судове засідання 05.11.19 представники сторін не з`явились.

Суд розгляну справу в порядку спрощеного провадження 29.11.2019 без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, відповідно до визначених строків в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі та ухвалі від 05.11.2019, оскільки клопотань від сторін про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, від сторін не надходило.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

З 11.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу поліції на посаді старшого оперуповноваженого Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки в миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Наказом від 23.06.2016 №422 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції згідно пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 наказ 422 о/с від 23.06.2016 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції визнано протиправним та скасовано.

Постанова в цій частині набрала законної сили.

Верховний Суд, скасовуючи постанову від 16.12.2016 в частині позовних вимог щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку, виходив з того, що суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, не дослідили момент припинення служби в поліції ОСОБА_1. Як вбачається з наказу від 23.06.2016 №422, позивача звільнено зі служби в поліції з 30.06.2019. Проте, під час розрахунку загальної кількості днів вимушеного прогулу суди попередніх інстанцій вважали датою звільнення позивача -23.06.16. Указана обставина має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки слугує підставою для підрахунку загальної кількості днів вимушеного прогулу та відповідного розрахунку його розміру.

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що наказом №422 о/с від 23.06.2016 звільнено зі служби в поліції за п. 5 (через службову невідповідність) підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Миколаївській області з 30.06.2019.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпПУ при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно пункту 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів

Загальна тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_1 склала 119 робочих днів (з 01.07.16 по 16.12.16).

Відповідно до довідки про грошове утримання, середньоденне грошове утримання позивача складало 343,85 (13754/ 40 р.д ) гривень, а середньомісячне - 6877 грн. Відтак, сума середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу складає 40918,15 гривень (343,85 грн. *119). При цьому, із цієї суми 40918,15 грн., сума заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 6877 грн. підлягає негайному виконанню.

Одночасно з цим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , проходив службу в поліції в Департаменті захисту економіки Національної поліції України, а відповідно до п. 7 розділу 1 Порядку №260 грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення. Департамент захисту економіки Національної поліції України є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах державної казначейської служби, а середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 40918,15 грн підлягає стягненню на користь позивача з Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Разом з цим, суд зазначає, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 40278,81 грн. вже стягнуто на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позов задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, 10,Київ,018) Центральної атестаційної комісії №8 Національної поліції України (вул. Декабристів, 5 (в.Спаська, 41),Миколаїв,548, Департаменту захисту економіки національної поліції України) задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.07.2016 року по 16.12.2016 року у сумі 34041,15 гривень (тридцять чотири тисячі сорок одна грн п`ятнадцять коп), без врахування середньої заробітної плати за одним місяць, що підлягає негайному виконанню.

3. Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 6877 гривень (шість тисяч вісімсот сімдесят сім грн).

4. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд, протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 02.12.19