Справа № 812/1816/17
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1816/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Секірської А.Г.,

за участю секретаря судового засідання Вакуленка А.В.,

позивача - ОСОБА_1 ;

представника відповідача - Кузьминової І.І., довіреність від 15.10.2019 № К-3018/14/12-32-00;

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 02.11.2017 № , -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2017 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Луганській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на адресу ФОП ОСОБА_1 надійшло податкове повідомлення - рішення від 02.11.2017 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510 грн, прийняте на підставі акта ГУ ДФС у Луганській області від 29.09.2017 № 279/12-32-13-14/ НОМЕР_1 про результати документальної планової невиїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України.

Позивач вважає податкове повідомлення - рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з посиланням на те, що статтею 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення АТО на території Донецької і Луганської областей.

Провівши перевірку позивача, відповідач порушив не лише норми Закону № 1669, а й норми Конституції України, якими передбачено, що державний орган повинен діяти у спосіб, передбачений Конституцією та Законами. Законом № 1669 встановлений такий спосіб для органу державної влади, яким є позивач, утриматись від проведення перевірки під час проведення АТО.

Пунктом 177.1 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В акті перевірки в якості основного доказу порушення порядку заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, що є підставою для зменшення задекларованих витрат та нарахування сум податків, встановлено порушення порядку ведення книги обліку доходів і витрат (Книга ОДВ) у зв`язку з неповним відображенням первинних документів. Проте, як зазначено у самому акті (п.1.13), перевіряючим позивачем були надані і перевірені суцільним порядком всі документи, в тому числі і первинні, які підтверджують витрати.

Тобто, враховуючи положення статті 177 Податкового кодексу України щодо документальності підтвердження витрат, відсутність відображення або неповне відображення таких витрат в книзі ОДВ не може бути підставою для їх неврахування при перевірці.

Законодавством України передбачена лише адміністративна відповідальність за порушення ведення Книги ОДВ, встановлена статтею 164-1 КУпАП.

Податковий орган не мав права робити висновок щодо невідповідності даних податкової декларації про майновий стан і доходи виключно на підставі неповністю заповненої книги ОДВ, при наявності первинних документів, що були перевірені суцільним порядком.

Щодо висновків Акта перевірки стосовно зменшення сум витрат на суму витрат, які не оплачені станом на 01.01.2017, позивач з ними не погоджується, оскільки Податковий кодекс України не містить обов`язкових норм щодо моменту виникнення витрат тільки в момент їх оплати, тобто «касовим методом». Навпаки, відповідно до частини сьомої статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік» доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів. Пункт 17.1.3 статті 17 Податкового кодексу України встановлює право платника податків обирати самостійно, якщо інше не встановлено цим Кодексом, метод ведення обліку доходів і витрат.

Щодо неможливості включення до складу витрат витрат на ремонт та поліпшення основних засобів (придбання запасних частин, технічне обслуговування і ремонти автомобілів), позивач зазначив, що ці витрати повністю узгоджуються та відповідають вимогам статті 177 Податкового кодексу України, оскільки пов`язані з ремонтом та експлуатацією майна в процесі господарської діяльності.

Стосовно висновку щодо неправомірності включення до складу витрат витрат на відрядження на підставі відсутності касових документів про видачу готівкових коштів під звіт особам на відрядження, позивач зазначив, що Порядок ведення касових операцій встановлюється постановою НБУ від 15.12.2004 № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України». Відповідно до цього Положення касові операції - операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов`язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку; книга обліку - касова книга, книга обліку доходів і витрат, книга обліку виданих та прийнятих старшим касиром грошей або книга обліку розрахункових операцій. Пунктом 4.2 Положення встановлено обов`язок ведення касової книги лише підприємствами, для оприбуткування готівки замість касової книги ФОП використовує Книгу обліку доходів і витрат.

Щодо обов`язковості оформлення готівкових операцій за допомогою прибуткових і видаткових касових ордерів, відповідно до глави 3 Положення такий обов`язок встановлений тільки для юридичних осіб, що підтверджується також НБУ в листах від 30.10.2006 № 25-113/2453-11507 та від 22.11.2005 № 11-113/3961-11591.

Застосування будь-яких інших регістрів для обліку руху готівки не перебачено законодавством як обов`язок для фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини другої пункту 2.7 Положення банкам і підприємцям ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) не встановлюються. Главою 5 Положення встановлюються ліміти та строки здавання виручки лише для підприємств.

Щодо висновків про зменшення витрат на придбання паливно - мастильних матеріалів та їх списання, всі автомобілі (і вантажні, і легкові) належать до самохідних транспортних засобів, а отже договір позички таких транспортних засобів не потребує обов`язкового нотаріального посвідчення. Також незрозуміло, яким чином податковий орган дійшов висновку про використання автомобілів не за заявленим видом діяльності «вантажний автомобільний транспорт», оскільки відповідно до технічних характеристик та технічних паспортів Mercedes Benz III CDI є вантажним (вантажно-пасажирським), а ЗАЗ 110557 «Таврія» - загальний вантажний пікап.

Стосовно отримання додаткових благ довіреною особою ОСОБА_4 , яка діяла на підставі виданої позивачем довіреності, засвідченої нотаріально приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кізімою В.В., позивач з посиланням на норми статей 237, 238.ю 239 ЦК України зазначив, що довірена особа діяла за його дорученням, здійснює розрахунково-касові операції з банківським рахунком позивача від його імені, і додаткових благ не отримувала.

На підставі викладеного позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 02.11.2017 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 510 грн.

Ухвалою суду від 04.12.2017 відкрито провадження у справі (арк.спр. 1).

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.п.10 п. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 19.12.2017 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (арк.спр. 49).

Ухвалою суду від 19.12.2017 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі, відкладено розгляд справи (арк.спр. 50).

Ухвалою суду від 26.01.2018 зупинено провадження у справі № 812/1816/17 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 812/1823/17 (арк.спрю 102).

Ухвалою суду від 27.11.2019 поновлено провадження у справі (арк.спр. 151).

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеному у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві від 16.01.2018 за вх. № 1561/2018 (арк.спр. 56-57).

Так, зазначив, що на підставі п.п.20.1 ст. 20, п.77.1, п.82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, п.2 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та згідно із планом - графіком проведення планових перевірок суб`єктів господарювання на ІІІ квартал 2017 року, наказу ГУ ДФС у Луганській області від 15.08.2017 № 478 та повідомлення від 15.08.2017 № 98, проведено документальну планову невиїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, правильності нарахування та обчислення ЄСВ за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Перевіркою дотримання вимог стосовно оприбуткування надходжень готівки встановлено порушення п. 44.3 ст. 44 та п.п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, а саме - не забезпечено зберігання первинних документів та/або ненадання платником податків до контролюючого органу оригіналів документів при здійснення податкового контролю.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 здійснював розрахункові операції в безготівковій та готівковій формі. Згідно виписки з банку про рух грошових коштів по розрахунковому рахунку ПАТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_2 (валюта рахунку - українська гривня) довіреною особою платника податків ОСОБА_4 у 2016 році неодноразово було отримано готівкові кошти за призначенням платежу - «Господарчі витрати та заробітна плата» на загальну суму 830000 грн.

Готівка у сумі 830000 грн в «Книзі обліку доходів і витрат» не оприбуткована, касових документів щодо використання готівки та будь-яких документів, що підтверджують використання вказаних коштів в господарській діяльності позивачем в ході перевірки не надано.

Податковий орган неодноразово звертався до платника податку про надання підтверджуючих документів по використанню готівкових коштів (звернення від 12.09.2017 та 21.09.2017), до закінчення перевірки 29.09.2017 не надано.

Крім того, згідно із випискою банку по розрахунковому рахунку ПАТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_2 (валюта рахунку - російський рубль) довіреною особою ОСОБА_4 неодноразово протягом 2016 року було отримано готівкові кошти за призначенням платежу «Видача готівки на відрядження» на загальну суму 12755000 руб. Відповідно до курсу валюти НБУ на дату отримання готівки з банку вказана сума в гривневому еквіваленті становить 486194,96 грн.

В книзі обліку доходів вказані кошти також не оприбутковано. Касових документів щодо оприбуткування готівки у сумі 1275500 руб та будь-яких документів, що підтверджують використання вказаних коштів довіреною особою платника податків ОСОБА_4 на будь-які витрати на відрядження для перевірки не надано.

На неодноразові звернення до платника (від 12.09.2017 та від 21.09.2017) в ході проведення перевірки жодного з касових документів (з підписами підзвітної особи та особи, яка безпосередньо здійснювала видачу коштів на відрядження), які б підтверджували видачу будь-яким підзвітним особам, які перебувають у виробничих стосунках (є найманими працівниками) з ФОП ОСОБА_1 протягом 2016 року коштів на відрядження та/або під звіт у гривнях та валютою (російський рубль) станом на 29.09.2017 не надано.

Відповідно не надано до перевірки касові та інші первинні документи, що підтверджують факт повернення підприємцю або довіреній особі коштів, невикористаних підзвітною особою протягом терміну встановленого, зокрема, п.п.170.9.1 п. 170.9 ст. 170 Податкового кодексу України (до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує відрядження).

У відповідності до статті 119 Податкового кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб та товари (роботи, послуги), якшо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 грн.

На підставі викладеного представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-77 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований як фізична особа - підприємець 19.03.2003, перебуває на обліку у ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 12.11.2019 за № (арк.спр. 134-136).

На підставі наказу ГУ ДФС у Луганській області від 15.08.2017 № 478 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки» (арк.спр. 58-59), згідно з повідомленням від 15.08.2017 № 98 (арк.спр. 60), на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.77.1, п.82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, п.2 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Луганській області, інспектором податкової та митної справи ІІІ рангу, Калинич Наталією Юріївною , завідувачем сектору планування контрольно - перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Луганській області, радником податкової та митної справи ІІІ рангу, Крайнюк Світланою Миколаївною, заступником начальника відділу контрольно - перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Луганській області, інспектором податкової та митної справи І рангу, Мервінською Аліною Юріївною, головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи фізичних осіб упаравління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Луганській області, інспектором податкової та митної справи ІІІ рангу, Косяковою Оленою Олександрівною проведено документальну планову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за наслідками якої складено Акт від 29.09.2017 № 279/12-32-13-14/ НОМЕР_1 (арк.спр. 171-199).

Згідно із пунктами 1, 4, 6 та 7 Акта від 29.09.2017 № 279/12-32-13-14/ НОМЕР_1 документальною плановою невиїзною перевіркою встановлено порушення самозайнятою особою ОСОБА_1 :

1. - п. 44.3 ст.44, п.п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, у результаті чого не забезпечено зберігання первинних, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів за період, що перевірявся;

4. - п. 51.1 ст. 51, абз. б) п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України - порушено порядок заповнення Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форма № 1-ДФ), за результатами чого не у повному обсязі відображено відомості про суми виплаченого доходу платника податку;

6. - п.177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено ПДФО за 2016 рік у сумі 810 189,90 грн;

7. - п.п.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, абзацу а) п.171.2 ст. 171, абз. а) п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за результатами декларування доходів, отриманих від підприємницької діяльності за 2016 рік у сумі 236 915,09 грн (арк.спр. 198).

За порушення, зазначене в пункті 1 висновків Акта перевірки, ГУ ДФС у Луганській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 02.11.2017 № про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн, яке визнано протиправним та скасовано рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі № 812/1817/17 (арк.спр. 217-222), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.06.2018 (арк.спр. 223-225).

Ухвалою Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 812/1817/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.06.2018 у справі № 812/1817/17 (арк.спр.226-227).

За порушення, зазначене у пункті 7 висновків Акта перевірки, ГУ ДФС у Луганській області прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Д» від 02.11.2017 № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання щ ПДФО на суму 352 442,68 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням + 236915,09 грн, за штрафними (фінансовими) санкціям 165528,04 грн, сума пені - 49999,55 грн (арк.спр. 200-206).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 у справі № 812/1821/17 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Луганській області визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 02.11.2017 № (арк.спр. 155-163).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 у справі № 812/1821/17 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 у справі № 812/1821/17 змінено, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині рішення залишено без змін (арк.спр. 164-168).

За порушення, визначене в пункті 6 Акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 03.11.2017 № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 810 189,90 грн, 405094,95 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 95837,70 грн - пені, а всього на суму 1 215 284,85 грн, яке оскаржено позивачем в судовому порядку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 у справі № 812/1823/17 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі № 812/1823/17, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Луганській області від 03.11.2017 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 664256,73 грн та в частині застосування штрафних снакцій у сумі 332128,37 грн, всього на суму 996385,10 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено (арк.спр. 108-118, 119-128).

Постановою Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 812/1823/17 касаційну скаргу ГУ ДФС у Луганській області залишено без задоволення, касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2018 у справі № 812/1823/17 в частині відмови в розподілі судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позовних вимог в цій частині - стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Луганській області на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 49530,62 грн, в іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі № 812/1823/17 залишено без змін (арк.спр. 209-216).

За порушення, визначене в пункті 4 Акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 02.11.2017 № , яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, п.119.2 ст. 119 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 грн за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агенатми, із доходів платника податку у вигляді з/п, код платежу 11010100 (арк.спр. 38).

Правомірність зазначеного податкового повідомлення - рішення є предметом розгляду у даній справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

До спірних правовідносин застосовуються норми Податкового кодексу України в редакції, чиннній на дату їх виникнення.

Відповідно до пункту 51.1 статті 51 Податкового кодексу України Платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно із абзацем б) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Згідно із підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Абзацами першим та другим пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України визначено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 27.04.2016 подано до ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області податковий розрахунок № за І квартал 2016 року з зазначенням суми доходу 229 268,06 грн (арк.спр. 146-147).

11.07.2016 позивачем подано до контролюючого органу податковий розрахунок № за ІІ квартал 2016 року з зазначенням суми доходу 368408,30 грн (арк.спр. 144-145).

20.10.2016 позивачем подано до контролюючого органу податковий розрахунок № за ІІІ квартал 2016 року з зазначенням суми доходу 251909,71 грн (арк.спр.142-143).

01.02.2017 ФОП ОСОБА_1 подано до контролюючого органу податковий розрахунок № за IV квартал 2016 року з зазначенням суми доходу 466608,89 грн (арк.спр. 140-141).

За довіреністю від 09.04.2013, посвідченою приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кізімою В.В., терміном дії 5 років, якою ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_4 розпоряджатися усіма його рахунками, які відкриті на його ім`я в Публічному акціонерному товаристві «Альфа-Банк» (арк.спр. 207), ОСОБА_4 отримано у 2016 році готівкові кошти з розрахункового рахунку НОМЕР_2 ПАТ «Альфа-Банк», що відображено в додатках 5 та 6 до Акта перевірки (арк.спр. 62, 63-66).

В пункті 2.3.2 «Відображення у податковій звітності сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» розділу 2 Акта зазначено:

«Перевіркою дотримання самозайнятою особою обов`язків щодо подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за 1-4 квартали 2016 року вказану звітність подано своєчасно.

Перевіркою дотримання самозайнятою особою встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено, що на порушення п.51.1 ст. 51, п. 176.2 ст. 176 ПКУ, якими передбачено, що податковий агент зобов`язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку органу державної податкової служби за місцем свого обліку.

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування, у податковій звітності за формою 1-ДФ ФОП ОСОБА_1 не відображено факти отримання довіреною особою підприємця - ОСОБА_4 доходів у вигляді додаткового блага за ознакою доходу - «126» за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 (за рахунок порушень, які викладено в п.2.9.2 акта перевірки) на загальну суму 1316194,96 грн та відповідно ПДФО 236915,09 грн.

Тому податкова звітність за формою 1-ДФ, яка надана ФОП ОСОБА_1 за 1-4 квартали 2016 року була подана підприємцем не у повному обсязі, з недостовірними відомостями про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, і такі недостовірні відомості призвели до зменшення податкових зобов`язань платника податку…

..Таким чином, в ході перевірки встановлено порушення п.51.1 ст. 51, п. 176.2 ст. 176 ПКУ, за результатами чого не у повному обсязі відображено відомості про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника».

У пункті 2.9.2 Акта перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2016 року неодноразово неоприбутковано у касу готівку, яку попередньо було отримано у банку довіреною особою платника - ОСОБА_4 на загальну суму 1316194,96 грн (детальний перелік щодо розміру готівкових коштів, які отримано довіреною особою платника податків ОСОБА_4 наведено у додатку до акту 5-6). Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_1 в ході перевірки не надано будь-яких підтверджуючих документів про використання готівкових коштів у власній господарській діяльності та не доведено, що фактично отримано готівкові кошти з банку довіреною особою підприємця - ОСОБА_4 були використані нею особисто за призначенням (госп.витрати та відрядження у межах господарської діяльності підприємця), готівкові кошти у розмірі 830000,00 грн та 1275500 руб. (в гривневому еквіваленті 486194,96 грн) є доходом довіреної особи підприємця ОСОБА_4 у вигляді додаткового блага на загальну суму у гривневому еквіваленті 1316194,96 грн (арк.спр. 196 зв.).

Відповідно до додатку до податкового повідомлення -рішення від 02.11.2017 № , у податковій звітності за формою 1-ДФ ФОП ОСОБА_1 не відображено факти отримання довіреною особою підприємця - ОСОБА_4 доходів у вигляді додаткового блага за ознакою доходу - «126» за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 на загальну суму 1316194,96 грн (арк.спр. 39).

Тобто, отримані у 2016 році на підставі довіреності від 09.04.2013 ОСОБА_4 готівкові кошти з розрахункового рахунку в ПАТ «Альфа-Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_1 , контролюючим органом розцінено як додаткові блага ОСОБА_4 , і штраф у розмірі 510,00 грн застосовано до позивача оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням за невідображення у податковій звітності за формою 1-ДФ фактів отримання ОСОБА_4 доходів у вигляді додаткового блага за ознакою доходу № 126» за 2016 рік.

Щодо висновку відповідача про те, що отримані ОСОБА_4 готівкові кошти в ПАТ «Альфа-Банк» з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , є доходом ОСОБА_4 у вигляді додаткового блага, суд зазначає таке.

У рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 у справі № 812/1821/17 зазначено: «Викладені в Акті перевірки висновки стосовно отримання додаткових благ довіреною особою Коляденко Н.І . , яка діяла на підставі виданої довіреності, засвідченої нотаріально приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кізімою В.В., суд також узгоджує позицію позивача, яка обґрунтована такими нормами діючого законодавства.

Згідно ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 238 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Статтею 239 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Як встановлено з копії довіреності, позивач наділяв ОСОБА_4 правом розпоряджатися усіма його рахунками, які відкриті на його ім`я в ПАТ "Альфа-Банк".

Як наслідок, в силу приписів 239 Цивільного кодексу України вчинені ОСОБА_4 правочини з отримання коштів в ПАТ "Альфа-Банк" на підставі виданої позивачем довіреності не можуть вважатися доходом довіреної особи підприємця ОСОБА_4 у вигляді додаткового блага.

«Як встановлено самим Актом перевірки, отримані довіреною особою ОСОБА_4 грошові кошти витрачені із зазначенням призначення платежу та підтверджені первинними документами, які надавалися на перевірку».

У мотивувальній частині постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 у справі № 812/1821/17 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення зазначено таке:

«У пункті 2.3.3 акту перевірки вказано, що перевіркою при встановленні порушень ведення операцій з готівкою (п.п. 2.9.2 п. 2.9 акту перевірки), було встановлено заниження бази оподаткування доходу у вигляді додаткового блага, отриманого довіреною особою платника податків протягом 2016 року на загальну суму 1316194,96 грн. З вказаного доходу у вигляді додаткового блага протягом перевіреного періоду податок на доходи фізичних осіб не нарахований, не утриманий та не був сплачений (перерахований) до бюджету.

Оскільки, отримані готівкові кошти з банку довіреною особою платника податків (відповідно до порушень, які висвітлено в п.п. 2.9.2 п. 2.9 акту перевірки) у відповідності до п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ є доходом фізичної особи ОСОБА_1 у вигляді додаткового блага, вказаний дохід підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до виписки з банку про рух грошових коштів по розрахункових рахунках ОСОБА_4 отримано готівкові кошти у 2016 році на загальну суму 1316194,96 грн., у тому числі: у січні 2016 46270,91 грн., у лютому 2016 року 177642,45 грн.. у березні 2016 року 5354,70 грн., у квітні 2016 року 225994,27 грн., у травні 2016 року 76775,81 грн., у червні 2016 року 65638,22 грн., у липні 2016 року 24848,59 грн., у серпні 2016 року 84656,80 грн., у вересні 2016 року 142404,32 грн., у жовтні 2016 року 219293,32 грн., у листопаді 2016 року 106393,46 грн., у грудні 2016 року 140922,11 грн.

Згідно розрахунку податку на доходи фізичних осіб, з розміру доходів, які виплачено у вигляді додаткового блага, занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 236915,09 грн. (т. 1 а.с. 38-39)

Зазначений висновок податкового органу ґрунтується на тому, що за відсутності підтверджуючих документів, не має підстав вважати, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2016 року у встановлений чинним законодавством спосіб видавав готівкові кошти підзвітним особам на відрядження та або господарські витрати, які раніше було отримано у банку довіреною особою платника - ОСОБА_4 , та які у відповідності до вимог чинного законодавства, повинні бути оприбутковані підприємцем до початку їх видачі підзвітним особам.

Відповідно до п. 162.2 ст. 162 ПКУ, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Підпунктом 14.1.47 п. 14.1 ст. 214 ПКУ визначено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (годами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу ІV Кодексу).

В додатку № 5 до акту перевірки зазначено, що довіреною особою платника податків, ОСОБА_4 за період з 03.02.2016 по 23.11.2016 було неодноразово отримано готівкові кошти з призначенням платежів "господарчі витрати", "заробітна плата" на загальну суму 830000,00 грн., не оприбуткована у Книзі обліку доходів та витрат (т.1 а.с. 58, 99).

Згідно додатку № 6 до акту перевірки, довіреною особою платника податків, ОСОБА_4 за період з 12.01.2016 по 21.12.2016 було отримано готівкові кошти за призначенням платежу "видача готівки на відрядження", на загальну суму 1275500,00 руб, що відповідно до курсу НБУ на дату отримання готівки в гривневому еквіваленті становить 486194,96 грн. Підтверджуючих документів щодо використання довіреною особою платника податків вищевказаних коштів на будь-які витрати на відрядження до перевірки не надано (т. 1 а.с. 58, 100-103).

Отже, відповідачем не заперечується право позивача включати до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, витрати на відрядження, а зазначено, що за умови відсутності інформації в Книзі обліку доходів та витрат за 2016 рік щодо оприбуткування коштів, одержаних довіреною особою платника податків ОСОБА_4 в установі банку та підтверджуючих документів щодо використання цих коштів на будь-які витрати на відрядження контролюючий орган не мав повноважень враховувати ці кошти як витрати на виплату на відрядження.

Відповідно до запиту відповідача, який отриманий позивачем 12.09.2017 року, зокрема, п. 1, зобов`язано позивача надати до перевірки касові документи, пов`язані з виплатою під звіт та повернення готівки грошових коштів підзвітним особам за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 (видаткові та прибуткові касові документи).

Матеріали справи містять копії наказів ФОП ОСОБА_1 про відрядження найманих працівників з розпорядженням-розрахунком добових експлуатаційних витрат (т. 8 а.с. 184-250, т. 9 а.с. 1-139), копії звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, видаткових касових ордерів, прибуткових касових ордерів, посвідчень на відрядження, квитанцій (т. 2 а.с. 3-250, т. 3 а.с. 1а-250, т. 4 а.с. 1а-250, т. 5 а.с. 1а-249, т. 6 а.с. 1а-250, т. 7 а.с. 1а-250, т. 8 а.с. 2-183.)

Як зазначалося вище, отримання готівкових коштів на відрядження відображено у додатку № 6 до акту перевірки та підтверджується банківськими документами, відомостями видачі готівкових коштів на відрядження та касовими ордерами, що містяться в матеріалах справи (т. 10 а.с. 1а-164).

Крім того, позивачем надано висновок експерта № 2640 від 30.11.2018 за результатами проведеної судової економічної експертизи по адміністративній справі № 812/1823/17. Згідно висновку експерта, дослідженням наданих документів, висновки Головного управління ДФС у Луганській області, викладені в акті № 279/12-32-13-14/ НОМЕР_1 від 29.09.2017 про результати документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 32.12.2016, про порушення ФОП ОСОБА_1 п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України та заниження податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік на суму 810 189,90 грн. документально не підтверджуються.

Відповідно до ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. При цьому, суд враховує, що експертиза була проведена по іншій справі.

Одним із доводів апеляційної скарги є посилання на те, що позивачем до закінчення перевірки не були надані первинні документи, що підтверджують використання коштів, факт повернення підприємцю або довіреній особі коштів, використаних підзвітною особою протягом строку, встановленого п. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170 ПКУ є неприйнятним з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що висновки акту перевірки № 279/12-32-13-14/ НОМЕР_1 від 29.09.2017 року неодноразово були предметом при розгляді інших справ, а саме: 812/1817/17, 812/1823/17. Рішення судів набрали законної сили та є чинними.

Як встановлено під час розгляду цих справ, висновок контролюючого органу про надання документів позивачем не у повному обсязі не відповідає дійсності, оскільки суду надано докази надання для перевірки ГУ ДФС у Луганській області первинних документів, що підтверджено копіями реєстрів наданих документів. Крім того, доводи відповідача також спростовуються наведеним в п. 1.13 акту перевірки переліком документів, де у п. 9 зазначено, що при перевірці використано, у тому числі авансові звіти, накази та розрахунки на відрядження суцільним порядком.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26 березня 2019 року у справі № 812/8245/13-а, де зазначено, що суди повинні надати документам належну правову оцінку, ненадання деяких з представлених документів на перевірку, не є беззаперечним доказом наявності підстав для відмови у задоволенні позову. Так, положення КАС України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази, тощо. Суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких грунтуються його вимоги, подання виключно тих доказів, що надавались під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків контролюючого органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Отже, судом першої інстанції вірно враховано наявні в матеріалах справи первинні документи на підтвердження використання отриманих коштів» (арк.спр. 166 зв. - 167).

Частиною четвертою статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, встановлені судом у справі № 812/1821/17, є преюдиційними та не підлягають доказуванню при розгляді справи № 812/1816/17.

Враховуючи викладене, контролюючим органом не доведено отримання довіреною особою ОСОБА_1 - ОСОБА_4 . доходу у вигляді додаткового блага при отриманні готівкових коштів в ПАТ «Альфа-Банк» з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , протягом 2016 року, відповідно в позивача були відсутні підстави для відображення у податковій звітності за формою 1-ДФ за І, ІІ, ІІІ та IV квартали 2016 року фактів отримання ОСОБА_4 доходів у вигляді додаткового блага за ознакою доходу «126», що, в свою чергу, виключає можливість застосування до позивача штрафних (фінансови) санкцій на підставі пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України.

З огляду на наведене, податкове повідомлення - рішення від 02.11.2017 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо доводів позивача про неправомірність проведення контролюючим органом перевірки господарської діяльності позивача з огляду на дію мораторію, встановленого Законом від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669), суд зазначає таке.

Статтею 3 Закону № 1669, що визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, передбачено, що органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Статтею 11 Закону № 1669-VII визначено, що:

- цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону (частина перша);

- дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення (частина друга);

- закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону (частина третя).

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до статті 1 Закону № 877-V (тут і надалі положення Закону наведені у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у цьому Законі нижчезазначені терміни вживаються в такому значенні:

державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища;

заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом;

спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Статтею 2 Закону № 877-V визначено сферу дії цього Закону, а саме:

- дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина перша);

- дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення (частина друга);

- заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації (частина четверта);

- зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина п`ята).

Слід зазначити, що статтю 2 Закону № 877-V частинами четвертою та п`ятою доповнено згідно із Законом України від 03.11.2016 № 1726-VІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 1726-VІІІ), який набрав чинності з 01.01.2017.

Пунктами 5, 6, 7 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1726-VІІІ установлено, що на період проведення антитерористичної операції забороняється проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України суб`єктів господарювання, що провадять діяльність в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.

Установити, що заборона на проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання (в тому числі проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України) поширюється також на суб`єктів господарювання, які здійснили державну реєстрацію зміни місцезнаходження з території проведення антитерористичної операції на територію, підконтрольну Україні, і які втратили первинну документацію щодо здійснення ними господарської діяльності на території та в період проведення антитерористичної операції.

Заходи державного нагляду (контролю) щодо діяльності суб`єктів господарювання, зазначених у пунктах 5 та 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, можуть здійснюватися у разі їх ліквідації (реорганізації) або за письмовою заявою таких суб`єктів господарювання.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються та актуалізуються Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Системним аналізом вищевикладеного встановлено, що, починаючи з 01.01.2017 Законом № 1726-VІІІ поширено дію Закону № 877-V на заходи контролю, що здійснюються органами. Відповідно, починаючи з 01.01.2017 на такі заходи контролю поширено й Закон № 1669. Разом з тим, закони № 1669 та № 877-V слід застосовувати з урахуванням особливостей, зазначених у пунктах 5 та 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на період проведення антитерористичної операції законами № 1669 та № 1726-VІІІ введено мораторій на проведення органами Державної фіскальної служби України планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що провадять діяльність в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або які здійснили державну реєстрацію зміни місцезнаходження з території проведення антитерористичної операції на територію, підконтрольну Україні, і які втратили первинну документацію щодо здійснення ними господарської діяльності на території та в період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" та від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" територію Луганської області, у тому числі й місто Сєвєродонецьк, віднесено до території проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" місто Сєвєродонецьк, де позивач здійснює свою господарську діяльність, не включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З огляду на наведене, позивач не є тим суб`єктом господарювання, щодо якого протягом 2017 року Законами № 1669 та № 1726-VІІІ поширювалася заборона органам ДФС проводити планові та позапланові перевірки.

Слід також зазначити, що статтею 2 Закону України від 03.11.2016 № 1728-VIII "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 1728-VIII) встановлено до 31 грудня 2017року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Разом з тим, статтею 6 Закону № 1728-VIII визначено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю), зокрема центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, та його територіальними органами.

Тобто, дія Закону № 1728-VIII не поширюється на здійснення заходів державного нагляду (контролю) органами ДФС.

Верховний Суд в постанові від 07.08.2018 у справі № 805/4013/17-а дійшов правового висновку: «Посилання скаржника на положення Закону № 1726-VIII та Закону № 1669, як підставу правового регулювання спірних правовідносин, є неприйнятним з огляду на системний аналіз статей 1, 5, 7 Податкового кодексу України, за якими серед загальних засад встановлення податків і зборів пунктом 7.3 статті 7 передбачено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства. Оскільки норми наведених сторонами законів не відповідають встановленим Податковим кодексом України засадам, їх положення не можуть застосовуватись у межах спірних відносин».

Також суд зазначає, що відбір фізичних осіб-підприємців до плану-графіку для проведення документальних планових перевірок платників податків проводиться за критеріями ризиків згідно з вимогами III розділу Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02 червня 2015 року №524, у тому числі за даними інформаційних систем ДФС.

Згідно із викладеною у постанові від 24.12.2010 по справі №21-25а10 правовою позицією Верховного Суду України платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковим органом.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн (арк.спр. 2).

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати належить відшкодувати на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління ДФС у Луганській області (, 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 02 листопада 2017 року № задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 02 листопада 2019 року № , прийняте Головним управлінням ДФС у Луганській області, яким до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п, 11010100, у сумі 510,00 грн (п`ятсот десять гривень 00 коп.).

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 02 грудня 2019 року.

Суддя А.Г. Секірська