Справа № 640/16389/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт" до Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними дій, скасування акту,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Клайт" (далі - позивач) звернулось з позовом до Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації про визнання дій Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації, щодо складання акту від 26.07.2019 про виявлені порушення умов договору про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування відносно ТОВ "Клайт" протиправними та скасування акту про виявлені порушення умов договору, складеного 26.07.2019 на ТОВ "Клайт".

У подальшому, у вересні 2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив: заборонити Київській обласній державній адміністрації в особі уповноваженого структурного підрозділу або будь-якої службової особи вчиняти дії направлені на розірвання договору від 28.03.2013 №120708-15 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування в односторонньому порядку на підставі порушення умов договору, зафіксованих актом перевірки від 26.07.2019 і не усунутих протягом встановленого строку у листі-повідомлені від 01.08.2019 №01-08-19/2638 про усунення виявлених порушень; зупинити дії акту перевірки від 26.07.2019 про виявлені порушення умов договору від 28.03.2013 №120708-15 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на його необґрунтованість та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу від 01 жовтня 2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що акти від 04.06.2019 та 26.07.2019 про виявлені порушення умов Договору є незаконними та протиправними а дії відповідача незаконними та такими, що порушують права позивача та спрямовані на розірвання договору на підставі п.п.5.7.2 п.5.7. Договору.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, оскільки позивач просить зупинити дію акту перевірки, який не є предметом спору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС).

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як свідчать матеріали справи, позовними вимогами позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо складення акту від 26.07.2019 про виявлені порушення умов договору та його скасування.

З урахуванням наведеного, судова колегія, надаючи оцінку позиції суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити, що метою інституту забезпечення позову є, зокрема, збереження існуючого становища до вирішення справи по суті за умови, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, що свідчили про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду заявником не надані.

Посилання апелянта на те, що в разі прийняття Київською обласною державною адміністрацією рішення про дострокове розірвання спірних договорів в односторонньому порядку, то рішення суду, в разі задоволення позову втрачає ефективний захист прав та інтересів заявника (позивача) і унеможливлює виконання такого судового рішення, оскільки заявник буде вимушений оскаржувати таке рішення в подальшому, колегія суддів відхиляє, оскільки саме правомірність дій відповідача, прийнятого та оскаржуваного акту від 26.07.2019 є предметом спору та буде встановлена лише судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду вказаного позову.

При цьому, єдиною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є незгода позивача з оскаржуваним актом від 26.07.2019.

У той же час, у разі вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб шляхом зупинення оскаржуваного акту судом буде фактично ухвалене рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Таким чином, дослідивши встановленні обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи апелянта, колегія суддів вважає, що ним не доведено наявності будь-яких фактів, які б могли слугувати правовими підставами для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову відповідно до положень ст. 150 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову та вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт" залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: