Справа № 163/547/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10436/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 02 вересня 2019 року у справі №163/547/19 (рішення ухвалено в м. Любомль, головуючий суддя Чишій С.С.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0156/20500/19 від 20.02.2019,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 20.03.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0156/20500/19 від 20.02.2019 року за ознаками ст.485 МК України та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначає, що оскаржувана постанова про порушення митних правил є незаконною, висновки викладені в даній постанові ґрунтуються на припущеннях, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 02 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апелянт вказує, що відповідач взяв до уваги єдиний і беззаперечний доказ - документи литовських митних органів, не перевірив обставини завершення експорту товару, не вчинив запиту до компанії відправника товару «Werner Egerland», не опитав декларанта ОСОБА_2 . Документи, отримані від литовських митних органів, не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами його винуватості та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. Вказує, що такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB TD «Transport» задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 30.07.2018 посадовою особою митного поста "Ковель" Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ФОП ОСОБА_3 митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205040/2018/020415 здійснено митне оформлення легкового автомобіля «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Згідно інвойсу від 26.07.2018 вартість транспортного засобу становить 1800 євро, його продавцем виступала компанія «Werner Egerland», отримувачем ОСОБА_4 .

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 62 220,50 гривень було нараховано та сплачено 25 528,43 грн. ДФС України отримано запит литовських митних органів від 16.10.2018 про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

19.11.2018 документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.

Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN №18LTKC0100EK0B6DD3 від 26.07.2018, довідки-рахунку (документа під назвою "Pazyma-Saskaita") серії TDT №03833 від 26.07.2018, квитанції про прийом грошей (документа під назвою "PINIGU PRIEMIMO KVITAS") серії TSC №0200609 від 26.07.2018 автомобіль "Рено Меган", ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , був проданий компанією UAB "ТD TRANSPORT" громадянину ОСОБА_5 за ціною 4 700 євро.

З огляду на різницю вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення, стосовно литовської експортної митної декларації різниця розміру митних платежів становить 26 879,26 гривень, що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.

15.01.2019 інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 0156/20500/19 за ознаками ст. 485 МК України.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта ФОП ОСОБА_3 під час митного оформлення автомобіля "Рено Меган" вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 26 879,26 гривень, тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

20.02.2019 заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, відповідно до змісту протоколу №0156/20500/19 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 80 637,78 гривень.

Не погоджуючись із цією постановою позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що на момент митного оформлення автомобіля "Рено Меган" позивач мав інші, достовірні документи щодо вартості автомобіля, однак подав до митного оформлення Волинській митниці ДФС документи з неправдивою інформацією про вартість вказаного автомобіля, що, в свою чергу, вказує на наявність у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.

Проте, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині мотивів, з врахуванням наступного.

Відповідно до статтей 486-488 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 522 МК України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою - п`ятою статті 470, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою - п`ятою статті 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно статті 523 МК України, від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Отже, посадові особи митних органів (керівники або їх заступники) при розгляді справи про порушення митних правил діють від імені органів доходів і зборів.

Тому, належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення митних правил у сфері податкової і митної політики, повинен бути відповідний орган доходів і зборів.

Проте, розглядуваний адміністративний позов заявлено до заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича, тобто до неналежного відповідача.

Суд першої інстанції наведених обставин не врахував і всупереч вимогам статті 48 КАС України не залучив до розгляду справи належного відповідача Волинську митницю ДФС.

Отже, враховуючи що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності в суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 317 КАС України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Частиною 4 цієї статті передбачено, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при відмові у задоволенні позову, допустив помилкове застосування норм процесуального права, а тому оскаржене рішення, в частині мотивів відмови в позові, слід змінити.

Керуючись статтями 229, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 02 вересня 2019 року у справі №163/547/19 змінити, в частині мотивів відмови в позові, з врахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині даної постанови.

У решті частини рішення Любомльського районного суду Волинської області від 02 вересня 2019 року у справі №163/547/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. І. Мікула