Справа № 620/3905/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3905/18 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явились,

від відповідача (апелянта): Родінченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мощенське" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року до Чернігівського окружного адміністративного суду звернулось Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мощенське з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішеня від 11 вересня 2018 року, а саме:

- № 10 в частині донарахування ПДФО на суму 505842,30 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 379381,73 грн,

- № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з ПДФО на суму загальну суму 52691,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує помилковістю висновків контролюючого органу щодо надання СТОВ «Мощенське» фізичним особам, які померли, безповоротної фінансової допомоги та відповідно відсутністю правових підстав для прийняття оскаржуваних рішень.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог СТОВ «Мощенське» відмовлено.

Постановою Верховного Суду 16 липня 2019 року рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі № 620/3905/18 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що внаслідок неповного зясування обставин справи, а також неправильного застосування норм матеріального права судом першої інстанції було надано невірну юридичну оцінку обставинам, що мають значення для справи, що у свою чергу спричинило помилковість висновку суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та призвело до винесення незаконного рішення.

Позивач надав до суду відповідь на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого СТОВ «Мощенське» з доводами апеляційної скарги категорично не погоджується, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Натомість, стверджує, що під час нового розгляду даної справи судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

За наведених у відзиві обставин, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року без змін.

У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи явку уповноваженого представника до суду не забезпечив та про причини його неявки суду не повідомив.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності уповноваженого представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі та наполягав на задоволенні її вимог.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, позивач у справі є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 03798607, перебуває на податковому обліку з 31 березня 2000 року.

У період з 25.07.2018 по 14.08.2018 посадовими особами ГУ ДФС України у Чернігівській області було проведено документальну планову виїздну перевірку СТОВ «Мощенське» податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 21.03.2018.

Результати вказаної перевірки оформлено Актом від 21.08.2018 №555/14/03798607, за висновками якого посадові особи контролюючого органу дійшли висновку, що СТОВ "Мощенське" було допущено порушення податкового законодавства щодо сплати ПДФО та військового збору, а саме:

1) п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164; п.167.1 ст.167; п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168; п.171.2 ст.171 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті платникам податків доходів за період, що перевірявся; на суму - 505842,30 грн.

3) пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1 ст. 168; п.171.1 ст.171; пп."а", пп."ґ" п.176.2 ст.176, п.161 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору при виплаті платникам податків доходів за період, що перевірявся на суму - 42153,53 грн.

Так, ревізією було встановлено, що СТОВ «Мощенське» було виплачено поворотну фінансову допомогу наступним фізичним особам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі по 3 000 000,00 грн. кожній.

Водночас, згідно з інформацію Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (викладеною у листі від 17.08.2018 № 011-58/5425/18/31) гр. ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр . ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та гр. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Разом з цим, перевіркою встановлено, що вказані особи не повернули СТОВ "Мощенське" поворотну фінансову допомогу у наступних розмірах: ОСОБА_1 в сумі 663696,00 грн., ОСОБА_2 в сумі 1042373,00грн. та ОСОБА_3 в сумі 1104166,0 грн.

З огляду на зазначене та враховуючи, на момент проведення перевірки договори на поворотну фінансову допомогу не були переукладені позивачем з спадкоємцями вказаних померлих громадян, посадові особи контролюючого органу дійшли висновку, що надана вказаним особам сума коштів у розмірі 2810235,00 грн. є додатковим благом, а тому позивач зобов`язаний був сплатити з вказаної суми податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

За наведених обставин, 11 вересня 2018 року ГУ ДФС у Чернігівській області було сформовано податкове повідомлення-рішення № 10, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з ПДФО на суму загальну суму 898841,27 грн. (за податковим зобов`язанням - 510038,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 386792,64 грн., сума пені - 2010,6) та податкове повідомлення-рішення № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з ПДФО на суму загальну суму 52691,91 грн. (за податковим зобов`язанням - 42153,53 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 10538,38 грн., сума пені - 0).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з даним адміністративним позовом.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд, у постанові від 16 липня 2019 року вказав, що суди допустили порушення норм процесуального права, зокрема, не встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: не дослідили долучені до матеріалів справи докази, не встановили склад податкових правопорушень в розумінні статті 109 Податкового кодексу України, в розрізі спірних податкових повідомлень-рішень, як стосовно збільшення грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб (не встановлено яким фізичним особам визначений цей податок), так і стосовно застосування штрафних (фінансових) санкцій.

При цьому, суд касаційної інстанції зауважив, що відсутність суб`єктів отримання додаткового блага унеможливлює виконання позивачем обов`язків податкового агента. В основу визначення, збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб податковим органом покладений факт надання та неповернення позики, без врахування положень загально-правового принципу виникнення та припинення загальної правоздатності фізичних осіб.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог з урахуванням вказаних висновків суду касаційної інстанції, Чернігівський окружний адміністративний суд виходив з того, що СТОВ "Мощенське" не надавало безповоротну фінансову допомогу зазначеним в Акті перевірки фізичним особам. Крім того, під час прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції було також враховано, що жодним нормативним актом України не визначено обов`язку для СТОВ "Мощенське" переукладати договори на поворотну фінансову допомогу з спадкоємцями померлих громадян.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи контролюючого органу про надання підприємством вказаним громадянам безповоротної фінансової допомоги не відповідають дійсності та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому і нарахування позивачу ПДФО у розмір 505842,30 грн. та військового збору у сумі 42153,33 грн. є безпідставним, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Переглядаючи справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 06 листопада 2018 року, колегія суддів зазначає про таке.

Спірні правовідносини врегульовано, зокрема, приписами Податкового кодексу України, в редакції, що діяла на час їх виникнення.

Відповідно до пп. "ґ" 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми безповоротної фінансової допомоги (крім суми процентів умовно нарахованих на таку допомогу).

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, згідно з положеннями пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Відповідно до приписів пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Приписами п. 167.1 п. 167 Податкового кодексу України передбачено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Також, відповідно до п.п. 168.1.1 та п.п.168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

У свою чергу, п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу Укроаїни встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішення Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою 1,5 відсотка від доходів, визначених статтею 163 цього Кодексу.

За умовами пп. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що сума отриманої безповоротної фінансової допомоги визнається додатковим благом і обкладається податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18%, а також військовим збором за ставкою 1,5%. При цьому, в такій ситуації, підприємство є податковим агентом, тобто здійснює фактичне перерахування сум податків до бюджету і відображає це у своїй звітності (форма 1-ДФ).

У свою чергу, як було встановлено судом на підставі наявних у справі доказів встановлено, 25 вересня 2013 року між СТОВ «Мощенське» (позикодавець) та гр. ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір № 5 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги відповідно до умов якого позикодавець надає фінансову допомогу в розмірі 3 000 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути таку суму грошових коштів у строк до 31 грудня 2033 року шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позикодавця. Разом з цим, у пункті 8.3 вказаного Договору сторони узгодили, що цей договір діє до повного виконання своїх зобов`язань.

Згідно з даними наявних у справі платіжних доручень судом встановлено, ОСОБА_1 фактично було надано суму поворотної фінансової допомоги за вказаним договором у розмірі 783 696,00 грн., з яких 100 000,00 грн. було повернуто вказаною особою позивачу у квітні 2014 року, та 20 000,00 грн. у травні 2014 року.

Також, з матретіалів справи вбачається, що 25 вересня 2013 року між СТОВ «Мощенське» (позикодавець) та гр. ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір № 6 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги відповідно до умов якого позикодавець надає фінансову допомогу в розмірі 3 000 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути таку суму грошових коштів у строк до 31 грудня 2033 року шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позикодавця. При цьому, у пункті 8.3 вказаного Договору сторони узгодили, що цей договір діє до повного виконання своїх зобов`язань.

Згідно з даними наявних у справі платіжних доручень судом встановлено, що фактично надана сума поворотної фінансової допомоги ОСОБА_2 складає 1 162 373,00 грн., з яких останнім було повернуто позивачу 10 000,00 грн. у квітні 2014 року, 20 000,00 грн. та 50 000,00 у липні 2015 року.

Аналогічно, 12 листопада 2013 року між СТОВ «Мощенське» (позикодавець) та гр. ОСОБА_3 (позичальник) було укладено договір № 11 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги відповідно до умов якого позикодавець надає фінансову допомогу в розмірі 3 000 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути таку суму грошових коштів у строк до 31 грудня 2033 року шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позикодавця. Так само, сторони узгодили, що цей договір діє до повного виконання своїх зобов`язань.

Згідно з даними наявних у справі платіжних доручень судом встановлено, що фактично надана позивачем ОСОБА_3 сума поворотної фінансової допомоги складає 1 204 166,00 грн., з яких останнім було повернуто 10 000,00 грн. у квітні 2014 року.

Вказані обставини підтверджуються також даними наявної в матеріалах справи оборотно-сальдової відомості по рахунку № 374 за 2013-2015 роки.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів зазначає, що відповідно до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що СТОВ "Мощенське" було надано вказаним громадянам довгострокову поворотну фінансову допомогу та дійшов обгрунтованого висновку, що сума коштів у розмірі 2810235,00 грн. є саме поворотною фінансовою допомогою, оскільки була надана фізичним особам на підставі договорів про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (позики) строк для стягнення якої ще не закінчився.

Разом з цим, судова колегія зазначає, що відповідно до положень п.п. 165.1.31 п. 165.1 ст. 165 ПК України основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, а також основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

У свою чергу, згідно з приписами п.п. 1.7 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від оподаткування військовим збором звільняються доходи, що згідно з розділом IV Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2,165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 п. 165.1 ст. 165 Кодексу.

Таким чином, з наведеного вбачається, що сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, а також військовим збором.

Щодо посилання відповідача на те, що сума невиконаних перед СТОВ «Мощенське» померлими громадянами зобов`язань за договорами про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги є безповоротною фінансовою допомогою, оскільки позивачем не було переукладено відповідних договорів зі спадкоємцями цих осіб, судова колегія зазначає про таке.

Згідно з приписами пп. 37.3.2 Податкового кодексу України підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є смерть фізичної особи. При цьому згідно з приписами п. 162.3 цього Кодексу, останнім податковим періодом вважається період, який закінчується днем, на який припадає смерть платника податку.

У свою чергу, згідно з положеннями Цивільного кодексу України смерть фізичної особи припиняє її правоздатність і відкриває спадщину. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тобто, з наведеного вбачається, що людина перестає існувати фізично, але значна кількість цивільних відносин, у яких вона була носієм прав та обов`язків, переходять до інших осіб. Такий перехід прав (спадщини) від померлої особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) називається спадкуванням.

Відповідно до приписів ст. 1281 Цивільного кодексу України обов`язок повідомлення кредитора спадкодавця про відкриття спадщини покладено на спадкоємців, якщо їм відомо про його борги.

Тобто, з аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що саме спадкоємці повинні повідомити кредитора, який протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про смерть боржника, має пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину. При цьому, у такому випадку строк вимоги не має значення, оскільки навіть якщо строк повернення фіндопомоги не настав, кредитор зобов`язаний повідомити спадкоємців про факт існування таких правовідносин між кредитором та померлим.

Водночас, відповідно до приписів ч. 3 ст. 1281 Цивільного кодексу України, у разі коли кредитору не було відомо про смерть боржника, строк пред`явлення вимоги до спадкоємців становить один рік від настання строку вимоги. Кредитор, який пропустив ці строки, позбавляється права вимоги.

У свою чергу, з аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що для цілей оподаткування у спірних правовідносинах законодавством визначено два випадки:

1) кредитор не заявив про свої вимоги спадкоємцям або пропустив строк такого пред`явлення,

2) кредитор заявив вимогу щодо повернення запозиченої суми.

При цьому, у випадку, коли кредитор не заявив свої права на повернення спадкоємцями суми поворотної фінансової допомоги, права та обов`язки померлої фізичної особи як позичальника за договором позики припиняються, а також припиняються її обов`язки як платника податку. У такому випадку не повернута фізичною особою позика (поворотна фіенансова допомога) не є об`єктом обкладення ПДФО та військовим збором. Кредитор має списати таку заборгованість як безнадійну, що відповідно відобразити у бухгалтерському обліку.

В іншому випадку, коли всі права на повернення суми ПФД переходять до спадкоємців, то саме останні несуть зобов`язання щодо сплати податків з такого доходу.

Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних доказів про те, що позивач був обізнаний про наявність спадкоємців померлих позичальників, які прийняли їх спадщину та відповідно не надано жодних доказів про те, що позивач пропустив вказані строки, а доводи контролюючого органу про те, що не повернута сума фінансової допомоги у розмірі 2810235,00 грн. є безповоротною фінансовою допомогою жодним чином не підтверджені.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи контролюючого органу про те, що СТОВ "Мощенське" було зобов`язане переукласти договори на поворотну фінансову допомогу з спадкоємцями померлих громадян та визнання з цих підстав суми неповернутих поворотних фінансових допомог у розмірі 2810235,00 грн. безповоротною фінансовою допомогою та як наслідок додатковим благом є безпідставними та не обґрунтованими.

Також, відповідачем не надано жодних доказів, що сума коштів у розмірі 2810235,00 грн. є:

- сумою коштів, що передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів;

- сумою безнадійної заборгованості, відшкодованої кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості;

- сумою заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності;

- основною сумою кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах;

- сумою процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено, що сума фінансової допомоги у розмірі 2810235,00 грн. підпадає під визначення безповоротної фінансової допомоги, що міститься пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України та відповідно не доведено підстав для зобов`язання позивача сплачувати із вказаної суми податок на доходи фізичних осіб за ставкою 18%, а також військовий збір за ставкою 1,5%.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, апелянтом не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано жодних належних та допустимих доказів які б свідчили про правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень у межах спірних правовідносинах.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень, не відповідають критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, натомість представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що ці рішення є протиправними та прийнятим відповідачем необґрунтовано, що є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповністю досліджено обставини справи або неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

Положеннями ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович