Справа № 420/7070/19
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7070/19
УХВАЛА
28 листопада 2019 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до держави Україна в особі П`ятого апеляційного адміністративного суду Яковлєва О.В., про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити заходи, призначити ДСЗ, -
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі П`ятого апеляційного адміністративного суду Яковлєва О.В., в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії держави Україна в особі судді 5ААС Яковлева О.Б., яким порушено принцип верховенства права, доступ позивача до справедливого суду;
- визнати протиправними бездіяльність держави Україна в особі судді 5ААС Яковлева О.Б., через незастосування належним чином практики ЄСПЛ, недотримання п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
- зобов`язати відповідача вчинити заходи на поновлення прав позивача на справедливий суд, реалізації права позивача за п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повідомити про заходи результати позивачу через ООАС;
- звільнити від сплати судового збору за принципом рівності;
- визнати явку відповідача обов`язковою.
В позовній заяві позивач зазначає, що суддею П`ятого апеляційного адміністративного суду Яковлевим О.В., на якого державою Україна покладено функції діяти від імені держави Україна в справі №522/5047/19, за якою відповідачем є голова РСУ ОСОБА_2 Б.С., вчинено не доступ до правосуддя, до справедливого суду, не звільнено від сплати судового збору за заявою (ми) позивача, доводами якої знехтувано. Незвільненння від сплати судового збору перешкодило розгляду апеляційної скарги позивача по суті справи №815/3047/19. Тобто, суддя 5ААС діючи від імені держави Україна, вчинив дії, які призвели до постановлення рішення, за яким позивача позбавлено доступу до справедливого суду, вчинено моральні страждання. Тобто, держава Україна, в залежності від носія владних повноважень, вчиняє дії, рішення, що суперечать одне одному. Таке свідчить про відсутність принципу верховенства права в національному судочинстві, є порушенням ст.242 КАСУ. Відтак, держави Україна, лише декларує дотримання принципу верховенства права в особі судді 5ААС Яковлева О.В.
Отже, в своєму позові, позивач оскаржує дії судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Яковлевим О.В., щодо не звільнення позивача від сплати судового збору за заявою (ми) позивача.
Розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі П`ятого апеляційного адміністративного суду Яковлєва О.В., про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити заходи, призначити ДСЗ, суд зазначає наступне.
Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
Відповідно до ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 та 3 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус судів» встановлено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
За змістом п.1,2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Частиною 1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".
Суд зазначає, що Поняття «справа, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства», слід тлумачити більш широко: вказане поняття стосується як справ, які не можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, так і тих справ, які не підлягають судовому розгляду.
Процесуальні порушення, що їх допустили суди, можуть бути оскаржені позивачем також в апеляційному та касаційному порядку. Натомість, можливість звернення з окремим позовом про зобов`язання суду вчинити певні процесуальні дії у конкретній справі процесуальний закон не передбачав і не передбачає.
Відсутність правової регламентації права на оскарження вчинених під час розгляду конкретної справи дій, рішень чи бездіяльності суду не за правилами апеляційного та касаційного оскарження є легітимним обмеженням у судовому процесі, покликаним забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи за наявності у чинному законодавстві конкретних способів захисту їх прав та інтересів.
Вказана позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року по справі №489/5045/18.
Виходячи з аналізу вищезазначених норм законодавства та враховуючи позовні вимоги позивача, в даному позові, фактично оскаржує процесуальні рішення судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Яковлєва О.В., що в розумінні позиції Великої Палати Верховного Суду має бути оскаржено до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.
Таким чином, позовні вимоги позивача за даним позовом не підлягають окремому судовому оскарженню шляхом ініціювання нового судового процесу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За таких обставин, слід відмовити позивачеві у відкритті провадження у даній адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України.
Керуючись ст.ст.2, 19, п.1 ч.1 ст.170, 243, 248, 256, 287 КАС України, суддя, -
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі П`ятого апеляційного адміністративного суду Яковлєва О.В., про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити заходи, призначити ДСЗ.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції у строки визначені ст.295 КАС України.

Суддя П.П.Марин