Справа № 400/125/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/125/19

Категорія:112040400 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 16.08.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Держпраці у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника управління Держпраці у Миколаївській області Скуратовської Яни Олександрівни, управління Держпраці у Миколаївській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до заступника начальника управління Держпраці у Миколаївській області Скуратовської Я.О., управління Держпраці у Миколаївській області (з урахуванням уточненого адміністративного позову) про:

- скасування постанови начальника управління Держпраці у Миколаївській області Скуратовської Я.О. за №МК2411/13/НП/АВ/СПТД-ФС від 27 грудня 2018 року;

- визнання неправомірною дію державного органу Держпраці у Миколаївській області в збиранні доказів та прийняття постанови за №МК2411/13/НП/АВ/СПТД-ФС від 27 грудня 2018 року про накладення штрафу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що під час проведення інспекційного відвідування та винесення оскаржуваної постанови посадовими особами відповідача управління Держпраці у Миколаївській області допущено значні порушення норм чинного законодавства. Так, інспектором не відібрані пояснення від покупців; в мотивувальній частині оскаржуваної постанови відсутні обґрунтування для підстав призначення перевірки та інспекційного відвідування; про інспекційне відвідування об`єкт відвідування повідомлено не було; інспекційне відвідування розпочато за адресою, за якою позивач не здійснює будь-якої підприємницької діяльності.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просив відмовити. В своєму відзиві відповідач зазначав, що під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 відмовився надавати будь-які документи, які підтверджують трудові відносини ОСОБА_2 з підприємцем. Згідно з усних роз`яснень ФОП ОСОБА_1 планувалось оформленя трудових відносин з ОСОБА_2 , яка наразі працює без укладення з ним трудового договору. Також, ФОП ОСОБА_3 створювались перешкоди у проведенні інспекційного відвідування у доступі до виробничих, службових та адміністративних приміщень об`єкта відвідування, від підпису про отримання копії направлення на проведення інспекційного відвідування позивач відмовився.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 до управління Держпраці у Миколаївській області та заступника начальника управління Держпраці у Миколаївській області Скуратовської Я.О. задоволений частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову управління Держпраці у Миколаївській області про накладення штрафу уповноваженими особами №МК2411/13/НП/АВ/СПТД-ФС від 27 грудня 2018 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Держпраці у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги: пред`явлення суб`єкту господарювання направлення на проведення інспекційного відвідування перед початком здійснення заходу посадовими особами порядком не передбачено. Тому позиція суду першої інстанції щодо проведення інспекційного відвідування за відсутності законодавчо визначених підстав та не уповноваженою на здійснення такого відвідування особою є хибною та не відповідає вимогам пп.1 п. 11 Порядку №295. Позивачу вручено копію направлення на проведення інспекційного відвідування, від підпису про отримання копії направлення на другому екземплярі направлення він відмовився. ФОП Мачкалян К.В ОСОБА_4 відмовився надавати будь-які документи, які підтверджують трудові відносини ОСОБА_2 з підприємцем.

Відзиву учасниками справи на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Судова колегія, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги управління Держпраці у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Згідно наказу управління Держпраці у Миколаївській області від 30 листопада 2018 року №431 Про проведення інспекційного відвідування та направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання №835 інспектором праці Куруч Д.І. 07 грудня 2018 року здійснено вихід для проведення інспекційного відвідування на предмет додержання вимог законодавства з праці у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

07 грудня 2018 року інспектором праці складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзної перевірки №МК2411/13/НП, підписаний інспектором праці Кучуром Д.І. та головним спеціалістом відділу праці УСЗН Казанківської РДА Савчук Ю.В.

27 грудня 2018 року управлінням Держпраці у Миколаївській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №МК2411/13/НП/АВ/СПТД-ФС, якою на позивача за створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування шляхом ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування накладено штраф у розмірі 372 300 грн.

Не погоджуючись з діями посадових осіб управління Держпраці у Миколаївській області та постановою про накладення штрафу уповноваженими особами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу в частині визнання неправомірними дії державного органу Держпраці у Миколаївській області в збиранні доказів та складання постанови про накладення штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що дана позовна вимога не обґрунтована, а отже задоволенню не підлягає.

Судове рішення в цій частині не оскаржується.

Вирішуючи справу в частині скасування постанови начальника управління Держпраці у Миколаївській області Скуратовської Я.О. за №МК2411/13/НП/АВ/СПТД-ФС від 27 грудня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що інспекційне відвідування позивача за результатами якого прийнято спірну постанову, проведено за відсутності законодавчо визначених підстав та не уповноваженою на здійснення такого відвідування особою. Крім того, доказів на підтвердження здійснення перешкод у проведенні інспекційного відвідування, відповідачами суду надано не було.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Процедуру проведення управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України №877 (далі Закон України №877) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26 квітня 2017 року (далі Порядок №295).

Відповідно до ст. 1 Закону України №877 державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно ч.4 ст. 2 Закону України №877 заходи контролю здійснюються, в т. ч., органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 9, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Дана норма встановлює імперативні вимоги до здійснення заходів управліннями Держпраці, а саме, вони під час здійснення заходів контролю зобов`язані забезпечити дотримання норм Закону України №877, натомість інші статті цього закону на відповідача не розповсюджуються.

Верховний Суд встановив обов`язок управління Держпраці дотриматись цих приписів Закону України №877 при проведенні інспекційного відвідування, виклавши дану позицію в постанові від 22 березня 2018 року в справі №697/2073/17 провадження К/9901/2769/18, яка в силу ч.5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 7 Закону України №877:

1. Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

2. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

3. У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

4. Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Так, посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Отже, у контексті розуміння вищезазначених норм права, наявність належним чином оформлених наказу, направлення на проведення перевірки є достатньою правовою підставою для здійснення інспекторами відповідного заходу державного нагляду (контролю) відповідно до вимог Закону України №877.

Відповідно до п.2 Порядку № 295 (який на час проведення інспекційного відвідування та винесення оскаржуваного рішення, визначав процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю), державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань.

Згідно із п.14 Порядком № 295 під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі:

- відсутності службового посвідчення;

- якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню;

- якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені п. 10 цього Порядку.

Відповідно до п.10 Порядку №295 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання №835, оформленого на підставі наказу від 31 листопада 2018 року №431, у вказаному направленні, в порушення вимог ст. 7 Закону України № 877, відсутні дата початку та дата закінчення заходу, а також не заповнена графа про період, протягом якого чинне дане направлення. Таким чином, не вбачається можливим встановити строк проведення інспекційного відвідування.

В той же час, на підставі вищевказаного направлення інспектором праці було здійснено вихід для проведення інспекційного відвідування позивача.

Між тим, фізична особа підприємець, яка вважає порушеним порядок та підстави проведення заходу державного нагляду (контролю) у вигляді інспекційного відвідування, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такого заходу державного нагляду (контролю).

Таким чином, інспекційне відвідування позивача за результатами якого прийнято спірну постанову, проведено за відсутності законодавчо визначених підстав та не уповноваженою на здійснення такого відвідування особою.

Крім того, доказів на підтвердження здійснення перешкод у проведенні інспекційного відвідування, відповідачами, крім акту головного державного інспектора від 07 грудня 2018 року (а.с.85), суду надано не було.

Інших належних доказів, які б підтверджували перешкоджання посадовим особам апелянта у здійсненні інспекційного відвідування позивача, матеріали справи не містять.

Судова колегія звертає увагу, що під поняттям "створення перешкод" законодавець розуміє активну поведінку посадової особи об`єкту відвідування, направлену на перешкоджання інспектору праці під час здійснення інспекційного відвідування отримувати необхідну для цього інформацію та належним чином реалізувати свої повноваження, що є підставою для складання акту про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

До інших підстав для складання акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування законодавець відносить відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, тобто такий акт складається у випадку неможливості проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, не пов`язаного із створенням перешкод.

Водночас, саме по собі складання посадовими особами Держпраці акта про неможливість проведення інспекційного відвідування через ненадання копії документів без фактичного проведення інспектування, та без виявлення ознак перешкоджання об`єктом відвідування проведенню інспекційного відвідування, не може вважатись достатньою самостійною підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Отже, на переконання судової колегії, лише висновки заходів контролю, проведених з дотриманням процедури та порядку їх проведення, можуть породити правові наслідків таких.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що апелянтом не доведено обґрунтованості та правомірності направлення, та викладених висновків в акті про неможливість проведення інспекційного відвідування, а відтак, і законності винесеної постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та оцінці всіх фактів і обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 01 липня 2003 року по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами управління Держпраці у Миколаївській області винесена з порушенням норм чинного законодавства, є протиправною, а тому, є такою, що підлягає скасуванню, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, п.2 ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Держпраці у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук`янчук О.В. Ступакова І.Г.