Справа № 640/22257/19
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

19 листопада 2019 року м. Київ № 640/22257/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Арсірій Р.О., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Заступника Генерального прокурора України Матіоса Анатолія Васильовича-Головного військового прокурора
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою в якій просить :

Визнати протиправними дії Матіоса Анатолія Васильовича, як посадової особи Генеральної прокуратури України на час вчинення правопорушення, щодо розповсюдження персональних даних ОСОБА_1 шляхом оприлюднення на особистій сторінці в мережі «Facebook» запиту на доступ до публічної інформації № 002 РК від 08.08.2018, що містить персональні дані ОСОБА_1

Зобов`язати Матіоса Анатолія Васильовича припинити порушення прав ОСОБА_1 шляхом видалення з особистої сторінки в соціальній мережі « Фейсбук » персональних даних ОСОБА_1 (прізвище, ім`я, по-батькові, номер телефону, адресу), що знаходиться в запиті на доступ до публічної інформації № 002 РК від 08.08.2018, розміщеному за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити компетенцію Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо складення протоколу про вчинення Матіосом Анатолієм Васильовичем адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена п. 4 ст. 188-39 КУпАП (Порушення законодавства у сфері захисту персональних даних) у зв`язку з незаконним поширенням ним персональних даних ОСОБА_1 шляхом оприлюднення їх в складі запиту на доступ до публічної інформації № 002 РК від 08.08.2018 на особистій сторінці Матіоса А.В. в соціальній мережі « Фейсбук ».

Відповідно до положень п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд вважає, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 1 ст. Закону України «Про захист персональних даних» від 3 липня 2013 року № 383-VI цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних.

Відповідно до абз. 10 ст. 2 зазначеного закону персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Відповідно до суб`єкт персональних даних відповідно до пунктів 7, 8 та 9 частини другої статті 8 Закону наділений такими правами:

на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв`язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірним чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи;

звертатися із скаргами на обробку своїх персональних даних до Уповноваженого або до суду;

застосовувати засоби правового захисту в разі порушення законодавства про захист персональних даних.

Згідно ст. 21 Закону України «Про захист персональних даних» про передачу персональних даних третій особі володілець персональних даних протягом десяти робочих днів повідомляє суб`єкта персональних даних, якщо цього вимагають умови його згоди або інше не передбачено законом. Повідомлення, зазначені у частині першій цієї статті, не здійснюються у разі: 1) передачі персональних даних за запитами при виконанні завдань оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності, боротьби з тероризмом; 2) виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування своїх повноважень, передбачених законом; 3) здійснення обробки персональних даних в історичних, статистичних чи наукових цілях; 4) повідомлення суб`єкта персональних даних відповідно до вимог ч. 2 ст. і 12цього Закону.

Відповідно до ст. 14 зазначеного закону поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Суд зазначає, що згідно ст.ст. 270-271 Цивільного кодексу України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним. Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Цивільного кодексу України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу (Захист цивільних прав та інтересів).

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги позивача підлягають розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляну на викладене суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі належить відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Відповідно до частин четвертої - п`ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.О. Арсірій