Справа № 420/2988/19
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/2988/19
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.
при секретарі Поповій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області (надалі відповідач, ДМС), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення №213528000 від 30.01.2019 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що дії ДМС суперечать нормам законодавства, а тому рішення про відмову в оформленні посвідки на постійне проживання порушує права позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ДМС подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою Республіки Узбекистан (а.с.13-16).

15.04.2001 року позивач прибула на територію України, про що свідчить штамп пункту пропуску через державний кордон України в паспорті позивачки (а.с.13).

29.09.2003 року позивач звернулась до ВПР та МР УМВС України в Одеській області із заявою-анкетою (вх.№4060) про залишення в Україні на постійне мешкання (а.с.56-57).

За результатом розгляду вказаної заяви позивачу було оформлено та видано Посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 03 від 10.11.2003 року (а.с.118).

У 2010 році позивач звернулась із заявою про оформлення їй Посвідки на постійне проживання, до якої надала Посвідку серії ОД НОМЕР_2 03 від 10.11.2003 року (а.с.107).

27.05.2010 року позивачу оформлено нову Посвідку на постійне проживання НОМЕР_3 (а.с.122).

21.01.2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку із досягненням 45-річного віку (а.с.123).

30.01.2019 року начальником Головного управління ДМСУ в Одеській області Погребняк О.П. прийнято рішення про відмову в оформленні посвідки на постійне проживання на підставі пп.11 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №321 (а.с.132).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернулась до відповідача із заявою про обмін посвідки у зв`язку із досягненням 45-річного віку, а не стосовно видачі чи оформлення посвідки, до спливу терміну її дії, що виключало можливість розгляду у зв`язку з її заявою будь-якого іншого питання, ніж того, яке порушувала заявниця (пункт 7 Порядку №321).

При розгляді даної справи колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Згідно п.1, 2 Постанови від 25.04.2018 року №321 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання» (далі Порядок) посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Згідно п.7 Порядку обмін посвідки здійснюється у разі:

1) зміни інформації, внесеної до посвідки;

2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки;

3) закінчення строку дії посвідки;

4) непридатності посвідки для подальшого використання;

5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Пунктом 9 Порядку встановлено, що оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» (далі - Центр).

Згідно п.40 Порядку для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи:

1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення);

2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства;

3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4) документи, що підтверджують обставини, у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку);

5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником;

6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Згідно пп.11 п.62 Порядку територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, зокрема, в інших випадках, передбачених законом.

Як вбачається з рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання від 30.01.2019 року №213528000 підставою для прийняття рішення також рішення є лише посилання на пп.11 п.62 Порядку, будь-яких інших обґрунтувань його прийняття вказане рішення не містить. Також відповідачем не надано жодного доказу, який би пояснював підстави ухвалення такого рішення та передуючу йому перевірку.

Згідно до норм пунктів 42-45 Порядку №321 працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 36 і 37 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи. Пошук у Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися). До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються іноземцем або особою без громадянства, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС. Рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні. Якщо втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, до якого подано заяву-анкету про оформлення, обмін посвідки, працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС порівнює дані іноземця або особи без громадянства та їх фотозображення з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та даними відомчої інформаційної системи ДМС і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС. У разі коли втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана іншим територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, для підтвердження видачі не пізніше наступного дня після прийняття до розгляду заяви-анкети до такого територіального органу / територіального підрозділу ДМС надсилається запит. Перевірка за запитом проводиться протягом трьох робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, зазначені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та фотозображенням, що міститься в ній. У графі "Службові відмітки" заяви-анкети про оформлення посвідки проставляється відмітка про дату надходження запиту та зазначаються найменування територіального органу / територіального підрозділу ДМС, який здійснює оформлення у зв`язку із втратою або викраденням, обмін посвідки, і підстави обміну. За результатами перевірки надається відповідь територіальному органу / територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, а заява-анкета про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС. У разі коли під час порівняння фотозображень не встановлено тотожність зображеної на них особи або виявлено невідповідність відомостей, зазначених у запиті, даним, наведеним у заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, про це повідомляється територіальному органу / територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, для вжиття додаткових заходів з ідентифікації іноземця або особи без громадянства і з`ясування обставин виникнення розбіжностей.

Відповідно до п.46 Порядку після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Згідно п.73 Порядку у разі коли рішення про оформлення посвідки прийнято з порушенням вимог законодавства, керівник відповідного територіального органу/територіального підрозділу ДМС, керівник структурного підрозділу апарату ДМС проводить службову перевірку.

За результатами перевірки складається висновок у двох примірниках, який підписується працівником, що провів перевірку, та його безпосереднім керівником і погоджується керівником територіального органу ДМС, керівником структурного підрозділу апарату ДМС.

На підставі висновку посвідки, видані з порушенням вимог законодавства, визнаються недійсними за наказом ДМС.

Матеріали справи не містять доказів проведення службової перевірки за фактом безпідставного оформлення та видачі позивачці посвідки на постійне проживання, а тому твердження відповідача щодо наявності порушення законодавства є лише непідтвердженим припущенням, яке суд не може розглядати як аргумент проти вимог позивачки.

Проте в матеріалах справи наявний Висновок від 01.12.2011 року (а.с.133), згідно якого встановлено, що позивач законно отримала дозвіл на імміграцію в Україну та документувалася посвідкою на постійне проживання в Україні. Підстав неврахування такого висновку відповідачем не наведено.

Як вбачається із наведених вище норм Закону України «Про імміграцію» та Порядку законодавцем відокремлюється поняття «обмін» посвідки та її «оформлення». Під різне нормативне регулювання підпадає як порядок розгляду заяви, так і підстави для прийняття рішення і кінцевий результат розгляду заяви.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до відповідача з заявою саме про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку з досягненням нею 45-річного віку, відповідно до пп.5 п.5 Порядку та надала до заяви необхідний перелік документів визначений п.40 Порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нормами Порядку не встановлено, що при розгляді заяви про обмін посвідки відповідач може перевіряти обґрунтованість її оформлення.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У рішенні від 20.10.2011 року (остаточне рішення від 20.02.2012 року) по справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», відповідно до якого потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що спірне рішення не відповідає визначеним у ч.2 ст.2 КАС України критеріям, оскільки його не можна вважати розсудливим, своєчасним та пропорційним.

За таких підстав, колегія суддів робить висновок, що відповідач приймаючи рішення №213528000 від 30.01.2019 року, діяв всупереч законам України та встановленого порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 28 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.