Справа № 200/1593/19-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

29 листопада 2019 р. Справа №200/1593/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяви ОСОБА_1 , що подані в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправними дії Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року; зобов`язано Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, і сплатити заборгованість по ній з 01 січня 2018 року.

Після набрання вказаним рішенням законної сили адміністративним судом оформлено та видано виконавчий лист.

17 квітня 2019 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження ВП №58917209.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року, яка набрала законної сили, в задоволенні заяви відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення, що ухвалено в даній адміністративній справі, відмовлено.

27 листопада 2019 року позивач через представників адвокатів звернулася до суду із заявою, в якій зазначала, що 17 квітня 2019 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на підставі виконавчого листа в даній справі відкрито виконавче провадження ВП №58917209.

У зв`язку з тим, що на теперішній час судове рішення в повному обсязі, а саме в частині виплати заборгованості з пенсії з 01 січня 2018 року не виконано - сума заборгованості з пенсії стягувачу не виплачена, заявник, посилаючись на ст. 249, 382 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України, просила:

- визнати незаконною бездіяльність Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, що полягає у невиплаті заборгованості з пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі №200/1593/19-а;

- направити окрему ухвалу до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону;

- зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити заборгованість з пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі №200/1593/19-а;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі №200/1593/19-а та зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подати звіт про виконання судового рішення.

Розглянувши заяви суд виходить з наступного.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначені Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 1 Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом (п. 5 ч. 1 ст. 4 вказаного Кодексу).

Спір в даній справі розглянутий і вирішений судом шляхом ухвалення судового рішення, яке набрало законної сили.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах віднесено до процесуальних питань, що пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, і врегульовано ст. 382 розд. IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 8 ст. 382 Кодексу судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця).

Отже, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, про що просив позивач, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 1291 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналогічні висновки щодо застосування норм права (що таке зобов`язання суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду) викладені в постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі №823/1265/16, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої заяви в частині встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Крім того, судове рішення перебуває на виконанні у відповідному органі державної виконавчої служби, на який покладений обов`язок примусового виконання судового рішення та вжиття для цього заходів примусового виконання рішень, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Щодо визнання незаконною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, та постановлення судом окремої ухвали.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначені ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з ч. 1 якої будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Інші вимоги для заяв про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду встановлені ст. 383 вказаного Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 383 Кодексу за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Стаття 249 Кодексу регулює питання постановлення судом окремих ухвал.

Частиною 4 ст. 383 Кодексу визначено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Позивач повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів з виконавчого провадження, яке відкрито 17 квітня 2019 року, та в якому, як вона зазначає, виконавчий документ не виконується в певній частині. Адже заявник як стягувач та, відповідно, заінтересована особа щодо виконання судового рішення, повинна цікавитися виконавчим провадженням.

Крім того, позивач була обізнана про заяву відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення, про її розгляд Донецьким окружним адміністративним судом 05 листопада 2019 року та про ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року, що прийнята за результатом розгляду вказаної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року, яка набрала законної сили, встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили (рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року в даній справі), боржником виконано в частині поновлення виплати пенсії і нарахування заборгованості по ній за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2019 року в сумі 76729,60 грн., однак заборгованість не виплачена через те, що на рахунок органу Пенсійного фонду України з Державного бюджету України не надійшли відповідні кошти.

Вказану ухвалу суду позивач отримала 12 листопада 2019 року, що підтверджується матеріалами справи. А до суду із заявою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України вона звернулася 27 листопада 2019 року, тобто з пропуском строку, що встановлений ч. 4 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства.

Отже, заява подана без додержання вимог ч. 1 ст. 167 та ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, і ці недоліки не дають можливості її розглянути.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 383 Кодексу у разі невідповідності заяви вимогам ст. 383 цього Кодексу вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

З огляду на наведене заява в частині вимог про визнання незаконною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, та постановлення судом окремої ухвали підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Щодо вимог заяви про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (виплатити позивачу заборгованість з пенсії на виконання судового рішення), то зміст такої заяви не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, що також відповідно до ч. 2 ст. 167 Кодексу є підставою для повернення її без розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 2 ст. 167, ст.ст. 248, 382, абз. 2 ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі відмовити.

Ухвала в цій частині набирає законної сили з моменту її підписання і окремо від рішення суду першої інстанції оскарженню не підлягає.

Заяви ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, та постановлення судом окремої ухвали, про зобов`язання відповідача вчинити певні дії повернути заявнику без розгляду.

Ухвала в цій частині набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 29 листопада 2019 року.

Суддя Т.В. Логойда