Справа № 160/9865/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Справа № 160/9865/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
У жовтні 2019 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у зменшенні з основного розміру його пенсії з 71% до 70% грошового забезпечення; у зменшенні розміру посадового окладу з 9 300 грн. з 01.06.2018 року до 9 160 грн.; у зменшенні розміру пенсії за рахунок виплати лише 50 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року; у зменшенні розміру пенсії за рахунок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 05.03.2019 року по теперішній час (у відповідності до рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018 р. у справі №826/3858/18, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р.); у зменшенні розміру пенсії за рахунок виплати тільки 50 % премії замість 100 % розміру премії (згідно додатку № 6 до того адміністративного позову) з 01.04.2012 року по 31.03.2018 року;
- зобов`язати відповідача перерахувати, виплатити недоплачену частину підвищення пенсії та виплачувати її у подальшому до зміни норм законодавства про пенсійне забезпечення з урахуванням розміру його пенсії у розмірі 71% грошового забезпечення з урахуванням з 01.01.2018 року по 31.05.2018 року посадового окладу в сумі 9 160 грн., а з 01.06.2018 року - розміру посадового окладу в сумі 9 300 грн. та враховуючи недоплачену частку від 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року, з виплатою суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2012 року по 31.03.2018 року, враховуючи розмір премії 100 %.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером Міністерства оборони України з 11.12.2008 року, та отримував пенсію за 27 років вислуги у розмірі 71% від суми грошового забезпечення. 23.03.2018 року відповідачем було складено довідку №30/5-587 про розмір його грошового забезпечення. На підставі вказаної довідки 01.01.2018 року позивачу було проведено перерахунок пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення, зазначеного саме у цій довідці, з доплатою до пенсії у відповідному розмірі. Отримавши розрахунок нарахованої пенсії, ознайомившись з введеними в дію Постановами Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», № 103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» позивач вважає, що в пенсійному забезпеченні його грошового утримання протиправно не враховані додаткові складові його грошового забезпечення, які повинні враховуватись під час перерахунку пенсії. Тому позивач вважає, що розмір його пенсії повинен бути перерахований виходячи з розмірів посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років з 01.01.2018 року у розмірі 71 % грошового забезпечення по посаді «Начальник Управління» з виплатою повного перерахунку зміненого розміру його пенсії у 100 % підвищення без відтермінування виплати у часі.
Позивач також вважає дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, які полягають у зменшенні розміру посадового окладу з 9 300 грн. з 01.06.2018 року до 9 160 грн.; у зменшенні розміру пенсії за рахунок виплати лише 50 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року; у зменшенні розміру пенсії за рахунок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 05.03.2019 року по теперішній час (у відповідності до рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018 р. у справі №826/3858/18, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р.); у зменшенні розміру пенсії за рахунок виплати тільки 50 % премії замість 100 % розміру премії (згідно додатку № 6 до того адміністративного позову) з 01.04.2012 року по 31.03.2018 року є протиправними та такими, що суперечать пенсійному законодавству України.
Ухвалою суду від 15.10.2019 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду 30.10.2019 року відповідачем було подано відзив на позов, в якому зазначено, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII у розмірі 71% відповідних сум грошового забезпечення. Законом України від 27.03.2014 року №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України", який набрав чинності 01.04.2014 року, було внесено зміни до ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ, а саме цифри 80 замінили на цифри 70. Відповідач зазначає, щодо розмірів пенсій за вислугу років визначено максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до зазначеної статті, та не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Що стосується позовних вимог в частині виплати позивачу 100% суми підвищення пенсії визначеного станом на 01.01.2018 р., відповідач зазначив, що окружний адміністративний суд міста Києва судовим рішенням у справі № 826/3858/18 від 12 грудня 2018 року визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 р. № 45, та зобов`язав КМУ опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акту протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт. Отже, підстави для вибіркового застосування висновків суду у справі № 826/3858/18 до правовідносин, пов`язаних з пенсійним забезпечення позивача, зокрема, щодо визначення його розміру пенсії відповідно до пункту 1 Постанови № 103, відсутні.
Щодо складових грошового забезпечення які враховуються під час перерахунку пенсії, відповідач зазначив, що відповідно до Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522, з 01.01.2007 р. на Пенсійний фонд України покладені функції лише з призначення і виплати пенсії, а функції розрахунку вислуги років, визначення розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсій, належить до компетенції уповноваженого органу того міністерства або відомства, звідки військовослужбовця або особу рядового чи начальницького складу було звільнено зі служби. Таким чином, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області не наділено повноваження визначати розмір грошового забезпечення та змінювати його, відповідальність за внесення тих чи інших складових грошового забезпечення до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії покладається на установу, якою видавалась довідка. Права самостійно визначати розміри грошового забезпечення позивачу територіальний орган Пенсійного фонду України не має. Зважаючи на викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, а справу розглядати в загальному позовному провадженні.
Керуючись приписами ст.263 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
До суду 01.11.2019 року позивачем було подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що з огляду на визнання протиправними та нечинними п.1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103, дії відповідача на виконання вказаної постанови є протиправними. Також, позивач вважає необхідним, щоб на виконання п.1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 йому здійснювався розрахунок пенсії на її підставі з 01.01.2018 р., а не з 01.04.2018 р. Позивач також зазначив, що аргументи викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими, а тому його позов слід задовольнити повністю.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером Міністерства оборони України з грудня 2008 року, полковник у відставці.
Відповідно до Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року №1522, з 11.12.2008 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону №2262-ХІІ.
Судом також встановлено, що 23.03.2018 року Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області складено та надіслано до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивачу за №30/5-587, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Відповідно до вказаної довідки розмір грошового забезпечення позивача складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням полковник та надбавки за вислугу років.
Вказана довідка про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 23.03.2018 року за №30/5 - 587 не містить даних про розмір надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, надбавки за класну кваліфікацію «Майстер», надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі.
На підставі довідки Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області від 23.03.2018 року № 30/5-587 Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області було проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року, виходячи з розміру грошового забезпечення, зазначеного саме у вказаній довідці, з доплатою до пенсії у відповідному розмірі.
27.09.2018 року позивач звернувся до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області із запитом про надання довідки про його грошове утримання для перерахунку.
Своїм листом від 25.10.2018 року №30/5-1829 Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області надало позивачу довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, відповідно до якої розмір його посадового окладу становить: посадовий оклад 9300 грн., оклад за військовим званням полковник 1 480 грн., надбавка за вислугу років 5 390 грн., а усього 16 170 грн.
07.12.2018 року позивач звернувся до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області із запитом про надання довідки про грошове утримання для перерахунку йому пенсії (повторне зміна посадового окладу на посаді Начальника Управління ДССЗЗІ України у Дніпропетровській області, згідно з наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 28.02.2018 року №119 із змінами, внесеними згідно з Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 17.04.2018 року №248.
Своїм листом від 19.12.2018 року №30/5-2219 Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що чинним законодавством України не передбачено проведення перерахунку пенсій у зв`язку з виданням будь-яким міністерством власних наказів, органи ПФУ не мають законних підстав для проведення перерахунку пенсії на підставі наказу Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 28.02.2018 року №119. Також повідомлено, що додатково за вих. №30/5-2132 від 07.12.2018 року надіслав довідку з інформацією, яка повинна враховуватися для перерахунку його пенсії.
29.05.2019 року позивач звернувся до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області із запитом про надання довідки про грошове утримання для перерахунку його пенсії, в якому також просив відновити його порушені права, оформити та надати йому та до відповідача довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати (та мінімального прожиткового мінімуму в грудні 2018 року), які встановлені законом станом на 01.01.2018 року та станом на 01.01.2019 р. шляхом множення на відповідні тарифні коефіцієнти за відповідною посадою та всіма додатковими складовими грошового забезпечення, які враховувались при призначенні йому пенсії за вислугу років.
Своїм листом від 25.06.2019 року №30/5-1143 Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області повідомлено, що довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку його пенсії надсилалася на адресу позивача листом від 26.12.2018 року №30/5-2247 та станом на 25.06.2019 року від Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області запитів щодо надання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 не надходило.
Судом також встановлено, що позивач звертався із заявами до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області з питання перерахунку пенсії та отримував їх відповіді на ці заяви:
- заява до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про вчинення дії щодо перерахунку (підвищення) пенсії вх.№ 1515/Р-07 від 24.01.2019 року;
- відповіді ГУ ПФУ в Дніпропетровські області від 07.02.2019 року та 24.01.2019 року;
- заява до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про призначення/перерахунок пенсії ОСОБА_1 вх. № 1309/39-19 від 24.01.2019 року;
- заява до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про перерахунок вх. №4207/Р-09 від 29.05.2019 року;
- відповідь ГУ ПФУ в Дніпропетровські області від 12.06.2019 року вих. №4207/Р-09, №4208/Р-09 «Про результати розгляду» на заяви вх. № 4207/Р-09, 4208/Р-09 від 25.05.2019 року;
- заява до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо підготовки, виготовлення та надання завіреної паперової ксерокопії пенсійної справи ОСОБА_1 вх. №1022/Р-07 від 18.01.2019 року;
- відповідь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 30.01.2019 року вих. №1022/Р-07 «Про результати розгляду» на заяву № 1022/Р-07 від 18.01.2019 року;
- заяви до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 13.08.2019 року за вх. № 6075/Р-09, вх. №6076/Р-09, вх. №6077/Р-09;
- відповідь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06.09.2019 року вих. №6075/Р-09 на заяву від 13.08.2019 року за вх. №6075/Р-09;
- відповідь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06.09.2019 року вих. №6076/Р-09 на заяву від 10.09.2019 року за вх. № 6075/Р-09;
- відповідь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 10.09.2019 року вих. №6077/Р-09 на заяву від 13.08.2019 року за вх. №6075/Р-09.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Стаття 13 Закону №2262-ХІІ у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:
а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;
б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);
в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, 100 процентів, до категорії 2, 95 процентів.
08 липня 2011 року було прийнято Закон №3668-VI Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі Закон №3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у ч.2 ст.13 цифри "90" замінено цифрами "80".
27 березня 2014 року було прийнято Закон №1166-VII Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні (далі Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01.04.2014 року, крім деяких положень, п.23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у ч.2 ст.13 цифри 80 замінено цифрами 70. Зміни набрали чинності з 01.05.2014 року.
Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній з 01.01.2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.
Згідно з цією статтею, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.
30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, яка набрала чинності з 01.03.2018 року.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, відповідно до п.1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 01.03.2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до Постанови КМУ №704.
13.02.2008 року постановою Кабінету Міністрів України №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Порядок №45), відповідно до п.3 якого, на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.
Пунктом 4 Порядку №45 (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами 2 і 3 статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Відповідно до ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Отже, стаття 63 Закону №2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.
Кабінет Міністрів України у Порядку №45 визначив, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права.
Таким чином, у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №704, якою з 01.03.2018 року змінено грошове забезпечення, зокрема, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії.
Відповідно до ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ, умови, порядок та розміри вказаного перерахунку визначені Постановою КМУ №103, якою постановлено здійснити перерахунок призначених до 01.03.2018 року, на підставі вказаного Закону пенсій з 01.01.2018 року.
Стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.
Зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ ні Законом №3668-VI, ні Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.
Постанова КМУ №45 і Постанова КМУ №103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до ст.13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми ст.63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 року відповідно до ст.63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії, тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було проведено з 01.01.2018 року перерахунок розміру пенсії позивачу, виходячи із основного розміру пенсії в розмірі 70% грошового забезпечення та 50% підвищення розміру пенсії. До проведення зазначеного перерахунку, розмір пенсії позивачу був призначений та обчислювався у розмірі 71% грошового забезпечення.

За таких обставин, суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку, тому суд визнає протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 71% до 70% грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із положеннями ч.1 ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі Міллер проти Австрії, де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні Гайгузус проти Австрії від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Кечко проти України (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій зміст та обсяг отриманих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, у тому числі щодо розміру раніше призначеної пенсії.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018 року, з урахуванням вже виплачених сум, визначатися безпосередньо положеннями Закону №2262-ХІІ, а отже підпадає під дію ст.1 Першого протоколу до Конвенції Захист прав власності і що відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати "майном" у значенні цього положення, з огляду на обставини того, що позивач отримав право на вказані суми виплат, ще до прийняття постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року.

Вказані обставини свідчать про те, що невиплата вказаних належних позивачу сум є втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном.

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Згідно із частиною другою статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, законодавець розмежував наступні поняття строки перерахунку пенсії, строки виплати пенсії та порядок перерахунку пенсії. Системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону № 2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним праву встановлювати строки перерахунку пенсії, строки виплати пенсії.

З огляду на викладені вище норми законодавства, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 встановлено, перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 скасовано.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103) ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.

Постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 в частині внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 є чинними.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

У зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

Отже, саме з 05 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06 серпня 2019 року у справі № 160/3586/19.

Таким чином, дії відповідача, які полягають у зменшення розміру пенсії за рахунок виплати лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 05.03.2019 року є протиправними, а отже для відновлення порушеного права суд вважає за можливе зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату недоплачену частину підвищення пенсії враховуючи недоплачену частку від суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визначення протиправним дій відповідача, які полягають у зменшенні розміру посадового окладу позивача з 9 300 грн. з 01.06.2018 року до 9 160 грн.; у зменшенні розміру пенсії за рахунок виплати лише 50 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року; у зменшенні розміру пенсії за рахунок виплати тільки 50 % премії замість 100 % розміру премії (згідно додатку № 6 до того адміністративного позову) з 01.04.2012 року по 31.03.2018 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522, з 01.01.2007 на Пенсійний фонд України покладені функції лише з призначення і виплати пенсії, а функції розрахунку вислуги років, визначення розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсій, належить до компетенції уповноваженого органу того міністерства або відомства, звідки військовослужбовця або особу рядового чи начальницького складу було звільнено зі служби.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 45 Головне управління має право перевіряти правильність складення довідок щодо формального змісту, однак правом самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, Головне управління не має.

Таким чином, відповідач не наділений повноваження визначати розмір грошового забезпечення та змінювати його, відповідальність за внесення тих чи інших складових грошового забезпечення до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії покладається на установу, якою видавалась довідка.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі № 21-322а14 (№ рішення в ЄДРСР 42010782), де Верховний Суд України вказав, що «за змістом положень пункту 24 Порядку органи ПФУ не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм іншими органами довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у своєму рішенні від 13 березня 2019 року по зразковій адміністративній справі № 240/6263/18 (адміністративне провадження № Пз/9901/1/19) зазначивши, що відповідно до Порядку № 45 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснює перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від Житомирського обласного військового комісаріату, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення позивача, в тому числі складові грошового забезпечення, передбачена додатком 2 Порядку № 45.

Права самостійно визначати розміри грошового забезпечення позивачу територіальний орган Пенсійного фонду України не має.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Норми, які визначають механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям, встановлені ст.63 Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, відповідач при проведенні перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії, в порядку та розмірах визначених постановою КМУ № 103, не мало правових підстав не врахувати та не застосовувати до спірних правовідносин положення норм ст.63 Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 103 та у інший спосіб здійснювати виплату перерахованої пенсії, а отже діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача перерахувати, виплатити недоплачену частину підвищення пенсії позивачу та виплачувати її у подальшому до зміни норм законодавства про пенсійне забезпечення з урахуванням з 01.01.2018 року по 31.05.2018 року його посадового окладу в сумі 9 160 грн., а з 01.06.2018 року - розміру посадового окладу в сумі 9 300 грн., з виплатою суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2012 року по 31.03.2018 року, враховуючи розмір премії 100% також слід відмовити, з викладених вище підстав.

Крім того, суд зазначає, що ч.1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Отже, завданням Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та відновлення порушеного права. Суд не наділений повноваженнями щодо зобов`язання суб`єктів владних повноважень вчиняти дії у майбутньому.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 ст.139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в розмірі 384,20 грн. (768,40 грн. : 2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку з 01.01.2018 року з 71% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 05.03.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 року ОСОБА_1 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 71% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровсь кій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , враховуючи недоплачену частку від 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року.

У задоволенні решти позову відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 384,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма