Справа № 240/3804/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3804/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

27 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року (повний текст якого складено у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправним дії відповідача щодо не повідомлення позивача про виникнення у нього права на призначення пенсії і порядок її призначення до 10.10.2009.

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком за заявою позивача від 12.02.2018.

- зобов`язати відповідача терміново призначити йому виплату пенсії за віком у розмірі згідно діючого законодавства, починаючи з 10.10.2009.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.02.2018 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. У призначенні пенсії відповідачем йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що ним для оформлення пенсії не надано паспорт громадянина України та документ про фактичне місце проживання (реєстрації). Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки він до заяви долучав паспорт громадянина України.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не розгляду заяви встановленого зразка ОСОБА_1 від 12.02.2018 про призначення/перерахунок пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву встановленого зразка позивача від 12.02.2018 про призначення/перерахунок пенсії та прийняти рішення згідно норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених позовних вимог та зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити йому пенсію за віком у розмірі згідно діючого законодавства, починаючи з 10.10.2009.

12 листопада 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим відповідач просив відмовити у її задоволені.

З урахуванням вимог п. 1, 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 12 лютого 2018 року позивач звернувся до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про прийняття документів для призначення пенсії.

До заяви довільної форми позивачем було долучено заповнений бланк заяви про призначення/перерахунок пенсії.

Листом від 26.02.2018 за №М-90 Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянуло заяву позивача відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та повідомило, що відповідно ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсій страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. У зв`язку з наведеним, права на призначення пенсії позивач не має, оскільки фактично проживає в Німеччині. Для оформлення пенсії позивачу необхідно надати документ про фактичне місце проживання (реєстрації).

27.09.2018 Житомирським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянуто звернення позивача та направлено лист за № М-90. Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило, що для оформлення пенсії позивачу необхідно надати тимчасову посвідку або паспорт громадянина України.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом за захистом порушених прав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_1 про призначення пенсії від 12.02.2018 не зареєстрована в журналі реєстрації рішень Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Відповідачем не видано розписку із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Оскільки заява позивача про призначення/перерахунок пенсії від 12.02.2018 подана до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідачем не розглядалась і, відповідно, не вирішувалось питання про призначення пенсії позивачу згідно з п.4.1.-4.2. Порядку, то належним способом захисту є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.02.2018 встановленого зразка та прийняти рішення згідно норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Згідно зі ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до приписів ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати :

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п.1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) заява про призначення пенсії непрацюючим особам подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктами 1.6.-1.7 Порядку № 22-1 передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Згідно п.2.1. вказаного Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року;

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи.

Згідно п.4.1.-4.2. Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви осіб про призначення пенсії реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно п.4.3 згаданого Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення пенсії.

Відповідно до п.4.8., 4.10. заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

Заяви про виплату пенсії (додаток 5) реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (зі змінами).

При прийманні документів щодо виплати пенсії орган, що призначає пенсії, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, знімає копії з відповідних документів.

Не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, визначено, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому Європейський суд з прав людини прийшов висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії.

У пункті 54 вказаного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що наведених вище міркувань Європейського суду з прав людини достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що серед передумов призначення пенсії за віком відсутня обов`язкова умова встановленого факту проживання особи на певній територіальній одиниці.

Відтак, посилання відповідача на норми ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є безпідставними, оскільки трактування вказаної норми з метою звуження прав осіб є недопустимим, а встановлення обмеження щодо виплати пенсії лише особам, які проживають на території України є протиправним.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав терміново призначити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком у розмірі згідно діючого законодавства, починаючи з 10.10.2009, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що прийняття рішення про призначення пенсії або про відмову у такому призначенні належить до виключної компетенції територіальних органів Пенсійного фонду, а тому належить до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Крім того, позивачем не було надано належних доказів того, що 10.10.2009 він звертався до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення пенсії, враховуючи, що в матеріалах справи міститься тільки заява від 12.02.2018 (а.с. 13, 14).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги стосовно наявності підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 10.10.2009 є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи не надано доказів на підтвердження правомірності дій відповідача щодо не розгляду заяви встановленого зразка позивача від 12.02.2018 про призначення/перерахунок пенсії, то судом першої інстанції вірно задоволено позовні вимоги частково та зобов`язано відповідача повторно розглянути дану заяву та прийняти рішення згідно норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 листопада 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.