Справа № 120/3018/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 листопада 2019 р. Справа № 120/3018/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід Олени Степанівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Ніконоовї Тетяни Василівни

представника позивача: Рибаченко І.В.

представника відповідача: Грабіка М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження справу:

за позовом: Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Скоморошківське»

про: стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скоморошківське» (далі - відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 70 417 грн. 50 коп. та пені в сумі 6 379 грн. 75 коп..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не забезпечено встановленого нормативу одного робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю та не сплачено адміністративно-господарських санкцій у сумі 70 417 грн. 50 коп., що зумовило нарахування пені у сумі 6 379 грн. 75 коп..

Ухвалою від 24.09.2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 16.10.2019 року.

У судове засідання 16.10.2019 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили. Судове засідання відкладено на 31.10.2019 року.

24.10.2019 року за вх. № 50473 представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти її задоволення. З приводу спірних правовідносин відповідач вказує, що здійснює підприємницьку діяльність у сфері вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний). Відповідач у своїй діяльності використовує найману працю. Наразі загальна кількість працюючих складає 40 осіб, з них дві людини з інвалідністю. Крім того, відповідно до довідки виконкому Скоморошківської сільської ради Оратівського району № 845 від 23.10.2019 року керівництво відповідача у 2018 році зверталось до виконкому Скоморошківської сільської ради Оратівського району з проханням посприяти товариству в працевлаштуванні осіб з інвалідністю, які проживають на території Скоморошківської сільської громади. Виконавчий комітет, в свою чергу, проводив роботу з особами, які мають інвалідність, однак бажаючих працевлаштуватись у відповідача не виявилось. Відповідач наголошує, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатись пошуком таких осіб для працевлаштування. Таким чином, відповідач не вчиняє перешкод для працевлаштування осіб з інвалідністю.

30.10.2019 року за вх. № 51312 через канцелярію суду позивачем подано відповідь на відзив, у якій він пояснив, що у відповідності до положень Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні») кількість працевлаштованих осіб з інвалідністю у 2018 році мала б становити 2 особи. Відповідачем у звіті зазначено лише одну особу. Додатково позивач зазначає, що пошук підходящої роботи для осіб з інвалідністю здійснює державна служба зайнятості, що виключає обов`язок підприємства займатися пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування. Разом з тим, у підприємств є обов`язок подавати центрам зайнятості дані про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Однак відповідачем звіти за формою № 3-ПН про попит на робочу силу для працевлаштування інвалідів протягом 2018 року до центру зайнятості не подавалися. Таким чином, відповідач не вживав усіх залежних від нього заходів щодо створення та виділу робочих місць.

У судовому засіданні 31.10.2019 року сторони по справі надали пояснення по суті спірних відносин. Відповідач зазначив, що ним не були подані звіти до центру зайнятості, оскільки він вважав здійснення таких дій безрезультатними. Судове засідання відкладено на 21.11.2019 року.

14.11.2019 року за вх. № 53529 відповідача через канцелярію суду подано заперечення на відповідь на відзив, у яких він вказав, що закони та інші нормативно-правові акти не передбачають фінансових санкцій для роботодавця чи адміністративної відповідальності для посадових осіб за неподання звітності про вакансії. З огляду на це, він зазначає, що відповідач займається фермерською діяльністю, а такі роботи носять виключно сезонний характер, від так потреба у робочій силі виникає у відповідача лише з квітня по жовтень. Між тим, відповідач зазначає про подання звітів до органів служби зайнятості форми № 3-ПН у березні 2018 року.

У судовому засіданні 21.11.2019 року сторони надавали пояснення по суті спору, задавали питання. Позивач зазначила, що подані відповідачем звіти 3-ПН не є звітами для працевлаштування інвалідів, оскільки ним не зазначено у звітах про намір на працевлаштування саме інвалідів, вказані звіти подавались відповідачем на загальних підставах у зв`язку із наявністю вакантних посад для усіх громадян.

22.11.2019 року відповідачем до суду надана відповідь Оратівської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості.

У судовому засіданні 25.11.2019 року здійснювалось дослідження доказів, сторони надавали додаткові пояснення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідач подав позивачеві звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік за формою 10-ПІ від 09.08.2019 року, згідно з яким самостійно визначив середньооблікову кількість штатних працівників в кількості 40 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 1 особа, кількість інвалідів, які повинні працювати відповідно до вимог ст. 19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» розрахована відповідачем і становить - 2 особи, а також розрахована сума адміністративно-господарських санкцій у сумі 70 418 грн.

Позивач вважає, що відповідач не виконав нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в кількості одного робочого місця, і, як наслідок, повинен сплатити вказані санкції.

Водночас, за порушення термінів сплати вищезазначених санкцій відповідач зобов`язаний сплатити пеню у сумі 6 379 грн. 75 коп., яка розрахована починаючи з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день звернення до суду з цим позовом.

Несплачені адміністративно-господарська санкція та нарахована у зв`язку з цим пеня, стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Ст. 19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількості робочих місць округлюється до цілого значення.

Водночас, ст. 20 ЗУ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно- господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно- господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70, визначає процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості. Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 42 від 10.02.2007 року, у рядку 03 відображається кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених роботодавцем, відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, установленого статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні". Показник рядка 03 визначається для роботодавців, у яких працює від 25 осіб, шляхом множення показника рядка 01 на 4 %, а для роботодавців, у яких працює від 8 до 25 осіб, він дорівнює 1 особі.

Згідно з ч. 4 ст. 20 ЗУ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Порядок сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70.

Ч. 1, 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

В силу положень ч. 3 та 5 ст. 19 ЗУ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Таким чином, змістовний правовий аналіз вищевказаних норм чинного законодавства дає підстави зробити висновок про те, що лише створення робочого місця для працевлаштування інваліда не вважається виконанням нормативу.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 ЗУ "Про зайнятість населення" роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

За відсутності вказаної інформації центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, фактично позбавлений можливості виконувати завдання та функції, покладені на нього статтею 22 Закону України "Про зайнятість населення". Водночас, відсутність інформації про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів унеможливлює працевлаштування останніх до роботодавців.

Подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" регулюється відповідним Порядком, затвердженим Міністерством соціальної політики України № 316 від 31.05.2013 року (далі - Порядок).

Згідно п. 3,5 Порядку Форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця.

Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Системний аналіз наведених норм доводить, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць. Вказаний норматив коливається залежно від кількості працюючих осіб. Роботодавці самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу. Таку інформацію вони передають до центрів зайнятості, які й займаються безпосередньо підбором осіб з інвалідністю бажаючих працювати. В іншому випадку, роботодавці не виконають, передбачених чинним законодавством заходів, спрямованих на забезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, в результаті чого до них застосовують адміністративно-господарські санкції. Чинне законодавство покладає на роботодавців обов`язок щодо виділу та/або створення робочих місць саме для працевлаштування інвалідів, а обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого нормативу, покладається як на роботодавця, так і на державну службу зайнятості.

З матеріалів справи вбачається наступне. Відповідачем до матеріалів справи надані звіти по формі 3-ПН від 13.03.2018 року, 23.03.2018 року та 30.03.2018 року, які надавались ним до відповідного центру зайнятості. Аналіз наданих звітів доводить, що вказані звіти подавались відповідачем безпосередньо та виключно перед періодом сезонних робіт для працевлаштування саме працездатних громадян. Звіт за формою 3-ПН складається з 3 розділів. У п. 2 р. 2 звіту наводиться загальна кількість осіб із числа громадян, що мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню (відповідно до статті 14 Закону України „Про зайнятість населення"), яких роботодавець може працевлаштувати. За бажанням роботодавця може проводитись деталізація категорій претендентів на вакансію з урахуванням категорій громадян, перелік яких наведений у статті 14 Закону України „Про зайнятість населення", а також внутрішньо переміщених осіб. Вказаний перелік містить, зокрема, підпункт - інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого с. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем підпункт про його бажання працевлаштувати саме інвалідів, які не досягли пенсійного віку не заповнювався, відповідно у нього було відсутнє бажання щодо працевлаштування інвалідів, оскільки згідно Порядку вказаний підпункт заповнюється роботодавцем лише за власним бажанням.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що не заповнення цього підпункту не позбавляє центр зайнятості можливості направлення до нього інвалідів для працевлаштування, з огляду на наступне.

Як вже зазначалось, форма звіту затверджена Порядком, який також визначає, яким саме чином такі звіти повинні заповнюватись. І лише у разі висловлення роботодавцем свого бажання, шляхом заповнення відповідного підпункту, центр зайнятості отримує можливість направлення певної категорії громадян до роботодавця для працевлаштування. В іншому випадку, за відсутності у центру зайнятості такої інформації, він фактично позбавлений можливості направлення інвалідів на працевлаштування. Крім цього, відсутність інформації про наявність вільних робочих місць для працевлаштування саме інвалідів унеможливлює працевлаштування останніх до роботодавців.

Суд також зазначає, що Вінницький обласний центр зайнятості своїм листом за вих. № 03-13/3244-19 від 02.09.2019 року підтвердив той факт, що відповідач не подавав інформацію про попит на робочу силу за формою 3-ПН для працевлаштування інвалідів, тобто надані відповідачем звіти у березні 2018 року також були розцінені центром зайнятості, як загальна інформація з метою працевлаштування громадян, а не інформація про наявність вакантних посад для інвалідів.

Відповідачем також у інших пунктах р. 2 вказаних звітів не було зазначено інші коментарі (за потреби), якщо він мав намір про працевлаштування інвалідів.

У якості доказів на підтвердження вжиття відповідачем заходів щодо працевлаштування інвалідів, ним до матеріалів справи також надана довідка Скоморошківської сільської ради про те, що відповідач звертався до неї з проханням посприяти у працевлаштуванні інвалідів, та відповідь Оратівської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості від 22.11.2019 року про те, що у 2018 році інваліди, які проживають на території Скоморошківської сільської ради, до неї з пошуку роботи не звертались.

З цього приводу суд зазначає, що до повноважень сільських рад законодавством, яке регулює питання працевлаштування інвалідів, пошук такої категорії населення не належить. Відповідь же Оратівської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості лише підтверджує факт відсутності звернення за працевлаштуванням інвалідів, які проживають лише на території Скоморошківської сільської ради Оратівського району, залишаючи поза увагою інші території.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що ним у період 2018 року вживались заходи по пошуку інвалідів, оскільки до матеріалів справи ним не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту.

Крім цього, суд вказує на те, що під час судового розгляду справи відповідачем було наголошено, що у 2019 році ним працевлаштовані дві особи з інвалідністю, що є належним результатом та підтвердження того, що саме у 2019 році відповідач мав бажання та дійсно вживав усі, залежні від нього заходи, спрямовані на працевлаштування інвалідів.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на працевлаштування ОСОБА_1 - 15.08.2019 року. Це в свою чергу виключає можливість врахування її працевлаштування для визначення у 2018 році середньооблікової кількості працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність.

Приймаючи рішення у даній справі суд враховує правову позицію Верховного Суду, сформулюьовану у постанві від 26.06.2018 року у справі № 806/1368/17, згідно якої своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає, усіх залежних від нього, передбачених законом, заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів щодо недопущення господарських првопорушень.

Відсутність упродовж 2018 року створення (виділення) робочого місця для особи з інвалідністю та, відповідно, подачі інформації про попит на робочу силу (вакансії) за формою № 3-ПН для працевлаштування людей з інвалідністю, спростовує твердження відповідача про вжиття ним усіх, залежних від нього заходів, щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів. Зокрема, віповідач не надав жодних підтверджень того, що він брав участь у заходах, що організовують центри зайнятості для роботодавців з метою підбору кандидатів на роботу: ярмарках, міні-ярмарках вакансій, презентації професій, зустрічах, з метою вирішення потреб та обговорення перспектив; здійснював замовлення на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед зареєстрованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю. Професійне навчання на замовлення роботодавця здійснюють центри професійно-технічної освіти державної служби зайнятості, центри професійної реабілітації інвалідів Мінсоцполітики та інші навчальні заклади тощо. Усе це в своїй сукупності свідчить про його бездіяльність щодо обов`язку працевлаштування осіб з інвалідністю, що є підставою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Матеріали справи свідчать про невиконання відповідачем обов`язку, передбаченого нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні, по забезпеченню необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Окрім того, згідно з ч. 2 ст. 20 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Мінпраці України № 233 від 15.05.2007 року, порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені, яка обчислюється виходячи з 120% річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до п. 3.4 та 3.7 вказаного Порядку орган контролю нараховує пеню з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день подання позовної заяви за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів.

Отже, позивачем правомірно нараховано відповідачеві пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 6 379 грн. 75 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані відповідачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки, позивачем надано лише платіжне доручення № 348 від 13.09.2019 року про сплату судового збору та не зазначено про інші витрати, зокрема, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, то судові витрати у формі судового збору, сплачені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись Конституцією України, Господарським кодексом України, Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», Законом України "Про зайнятість населення", постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70 та ст. 2, 6, 9, 73- 78, 90, 245, 246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скоморошківське» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скоморошківське» на користь Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції в сумі 70 417 грн. 50 коп. та пеню в сумі 6 379 грн. 75 коп..

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Пирогова, б. 135а, м. Вінниця, 21037)

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Скоморошківське» (вул. Центральна, б. 27, с. Скоморошки, Оратівський р-н., Вінницька обл., 22615)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 02.12.2019 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна Степанівна