Справа № 300/1378/19
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2019 р. справа № 300/1378/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панікара І.В.,

за участю секретаря судового засідання Подольської Т.М.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представник відповідача: Бондара О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-63448-54 від 10.05.2019 року в розмірі 21030,90 копійок у зв`язку з несплатою позивачем єдиного внеску за 2017-2018 роки та I квартал 2019 року. На думку позивача, цей факт не відповідає дійсності, оскільки Івано-Франківським окружним адміністративним судом 12.05.2015 року винесено рішення про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 . Враховуючи наведене, позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області щодо нарахування ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-63448-54 від 10.05.2019 року з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21030,90 гривень.

15.07.2019 року ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Головуючий по справі суддя Панікар І.В. з 05.08.2019 року по 04.10.2019 року перебував у відпустці та з 07.10.2019 по 11.10.2019 року у службовому відрядженні, у зв`язку з чим, строк розгляду справи продовжено.

Відповідач скористався процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечив. Вказав на те, що згідно реєстраційної картки бази даних ДФС ІС "Податковий блок", позивач є платником єдиного внеску та починаючи з 01.01.2017 року зобов`язаний сплачувати до державного бюджету зобов`язання зі сплати єдиного внеску, навіть якщо таким не отримано дохід у звітному році. Однак ОСОБА_1 не здійснював сплату відповідних сум з єдиного внеску у зв`язку з чим, податковим органом сформовано вимогу про сплату недоїмки. Щодо доводів позивача про те, що він не є фізичною-особою підприємцем зазначає наступне. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 відбулось 02.06.2015 року. Проте, зняття з обліку фізичної особи як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється відповідно до пункту 1 статті 5 Закону № 2464 після проведення передбачених законодавством перевірок платника та проведення остаточного розрахунку. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа- платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності, та зобов`язана забезпечити остаточні розрахунки з податків та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від провадження підприємницької діяльності. Беручи до уваги наведене просить суд в задоволенні позову відмовити.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Просив позов задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача, щодо задоволення позову заперечив та пояснив, що вказана заборгованість виникла у зв`язку з несплатою позивачем сум єдиного внеску, а саме: за 2017 рік 8448 гривень; 2018 рік 9828,72 гривень; I квартал 2019 року 2754,18 гривень.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи, виданого Тлумацькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області ОСОБА_1 з 01.03.2001 року здійснював підприємницьку діяльність (а.с. 11).

12.05.2015 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом винесено рішення у справі за позовом Тисменицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (а.с. 7-8).

Вищевказане рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду набрало законної сили 01.04.2019 року.

02.06.2015 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 (а.с. 12-14).

Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області 10.05.2019 року станом на 30.04.2019 року, на підставі даних з інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-63448-54.

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-63448-54 від 10.05.2019 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулась із цим позовом

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Законом України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №1774) внесено зміни до Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI, які набули чинності з 01.01.2017 року, зокрема, щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Відповідно до статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб (пункт 2 частина 1 статті 7 Закону №2464-VI).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абзац другий частини 1 статті 7 Закону №2464-VI в редакції Закону №1774).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, є недоїмкою (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI).

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464 єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску (крім пільгових категорій) встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Отже, необхідною умовою для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема підприємницької діяльності, а з 01.01.2017 року (внесено зміни до Закону №2464-VI) в незалежності від отримання доходу від такої діяльності.

Відповідно до частини 3 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.03.2003 №755-IV (в редакції чинній станом на 2006 рік) (далі - Закон України №755-IV) фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Державний реєстратор у день державної реєстрації припинення фізичної особи-підприємця у порядку, визначеному статтями 47-50 Закон України №755-IV, зобов`язаний надіслати відповідним органам статистики, державної податкової служби, пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем та відомості реєстраційної картки про проведення державної реєстрації припинення фізичної особи-підприємця.

Отже, з огляду зазначені норми Закону, припинення підприємницької діяльності пов`язано з позбавленням статусу підприємця внаслідок внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Беручи до уваги вищезазначене судом встановлено, що позивач припинив підприємницьку діяльність на підставі рішення суду від 12.05.2015 року, яке набрало законної сили 03.06.2015 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рішенням з відміткою про набрання законної сили (а.с. 7-8).

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", в редакції чинній на час прийняття рішення суду про припинення підприємницької діяльності позивача, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі, зокрема, постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Таким чином, доводи відповідача про те, що за позивачем протягом 2017 року, 2018 року та I кварталом 2019 року рахувалась заборгованість є безпідставними та помилковими, з огляду на те, що підприємницька діяльність позивача припинена за рішенням суду від 12.05.2015 року, яке набрало законної сили, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, контролюючому органу було відомо про припинення підприємницької діяльності позивача, оскільки саме за позовом податкового органу судом було прийнято відповідне рішення суду від 12.05.2015 року по справі № 809/1613/15.

Таким чином, з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наслідками розгляду справи підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, щодо нарахування ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2017 року по 19.04.2019 року.

Скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-63448-54 від 10.05.2019 року з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21030,90 гривень .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 39394463) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 );

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (вул. Незалежності 20, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018, ).

Суддя Панікар І. В .

Рішення складене в повному обсязі 25 листопада 2019 р.