Справа № 464/2530/16-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2019 року

Київ

справа №464/2530/16-а

адміністративне провадження №К/9901/11519/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

Судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №464/2530/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Дяковича В.П., суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.),

ВСТАНОВИВ :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась в суд з позовом до Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (далі - Міський відділ державної РАЦС Львівського МУЮ, відповідач) в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати дії відповідача неправомірними щодо відмови у проведенні державної реєстрації народження дитини.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 лютого 2016 року ОСОБА_1 безпідставно відмовлено відповідачем у проведенні державної реєстрації народження дитини з покликанням на те, що нею подано до відділу переклад довідки про народження, на якому справжність підпису перекладу засвідчений нотаріусом держави Ізраїль, апостилем засвідчені печатка і підпис цього нотаріуса, а не печатка і підпис службової особи.

Позивач посилалась на пункт 6 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, відповідно до якого документи, складені іноземною мовою, подаються до державної реєстрації актів цивільного стану разом із перекладом на українську мову, засвідченими в установленому порядку.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду міста Києва від 05 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на медичному документі про народження позивачем дитини не проставлено апостиль компетентного органу держави Ізраїль.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що переклад довідки про народження, на якому справжність підпису перекладу засвідчений нотаріусом держави Ізраїль, а апостилем засвідчені печатка і підпис цього нотаріуса, не є достатньою підставою для проведення державної реєстрації народження дитини.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2016 року по цій справі.

Прийнято нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено та визнано неправомірними дії Міського відділу державної РАЦС Львівського МУЮ щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації народження її дитини, яку вона народила ІНФОРМАЦІЯ_1 в лікарні Ланіадо м. Нетанія держави Ізраїль.

Зобов`язано Міський відділ державної РАЦС Львівського МУЮ провести державну реєстрацію народження дитини ОСОБА_1 .

6. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо безпідставності позовних вимог, оскільки позивачем для проведення державної реєстрації народження дитини в Україні подано медичний документ держави Ізраїль, який підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, який є єдиною підставою для проведення реєстрації у відповідності до Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу

7. У липні 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, яка 30 січня 2018 року передана на розгляд до Верховного Суду.

8. У касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року та залишити в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2016 року.

9. Скаржник у касаційній скарзі посилається на те, що в разі, якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі, не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є медичний документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана верховною Радою України.

Скаржник вважає, що в порушення Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 та Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, підписаної 05 жовтня 1961 року судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови взято до уваги, як підставу для реєстрації дитини в Україні, документ, що не легалізований належним чином.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 06 лютого 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою та доданими документами про проведення державної реєстрації народження її дитини.

Проте, відповідач - Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції листом № М-03/02-14 від 25.02.2016 року відмовив позивачу у державній реєстрації народження дитини.

11. Дана відмова обґрунтована тим, що відповідно до вимог абзацу 7 пункту 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є медичний документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Позивачем подано відповідачу переклад довідки про народження громадянки ОСОБА_2 , на якому справжність підпису перекладача засвідчений нотаріусом держави Ізраїль, апостилем засвідчений печатка і підпис цього нотаріуса, а не печатка і підпис службової особи, яка підписала зазначену довідку про народження.

12. Не погоджуючись з цією відмовою відповідача ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом її порушеного права.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

14. Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантовано захист від незаконного звільнення.

15. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

16. Частиною 4 статті 144 Сімейного кодексу України встановлено, що реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

17. Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 (далі - Правила) державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Підстави для проведення державної реєстрації народження дитини визначені в пунктах а)-г) пункту 2 глави 1 розділу III Правил.

Якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі, не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є медичний документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

18. Відповідно до статті 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, підписаної 05.10.1961 року та приєднаною згідно Закону України N 2933-III (2933-14) від 10.01.2002, (далі - Конвенція) єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Статтею 4 Конвенції встановлено, що передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Згідно статті 5 Конвенції апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ. Підпис, відбиток печатки або штампа на апостилі не потребують ніякого засвідчення.

19. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачем надано медичну довідку, видану медичним закладом - лікарнею Леніадо м. Нетанія держави Ізраїль про народження дитини, засвідчену підписом керівника закладу та завірену печаткою.

Документ виданий державною мовою держави Ізраїль - іврит. Для проведення реєстрації дитини за постійним місцем проживання позивача, нотаріусом м. Нетанія був здійснений переклад медичної довідки на українську мову, який нотаріально посвідчений та підтверджений мировим судом м. Нетанія, проведена легалізація. Оскільки на самому медичному документі не було можливості проставити апостиль (не було місця), то він був проставлений на окремому аркуші, як того вимагає ст. 4 Конвенції. Ці два документи, апостиль та медична довідка з перекладом належним чином скріплені та завірені печаткою нотаріуса.

Враховуючи, що дитина не має свідоцтва про народження, мати з дитиною вже тривалий час не можуть приїхати до України, так як компетентні органи не дають право на виїзд з держави Ізраїль, без належним чином оформлених документів.

20. Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що оскільки позивачем для проведення державної реєстрації народження дитини в Україні подано медичний документ держави Ізраїль, який підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, який є єдиною підставою для проведення реєстрації у відповідності до Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягали до задоволення.

21. Суд наголошує, що суб`єкти владних повноважень зобов`язані діяти ефективно, забезпечувати суб`єктивні права, свободи, інтереси осіб, які до них звертаються. Натомість, відповідач використав формальний підхід у вирішенні питання щодо реєстрації дитини народженої в іншій державі, а не в Україні.

22. Ті доводи, які наводяться відповідачем в касаційній скарзі не свідчать про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішень.

23. Аналіз зазначених обставин справи та наведених правових норм дають підстави для висновку Суду, що суд апеляційної інстанції правильно та повно встановив всі обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права і обґрунтовано скасував постанову суду першої інстанції для повного захисту прав позивача.

24. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

25. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року у цій справі залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

Н.В. Шевцова