Справа № 812/1821/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року справа № 812/1821/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Арабей Т.Г., Компанієць І.Д.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Петрощук К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року по адміністративній справі №812/1821/17 (головуючий 1 інстанції - Борзаниця С.В., повний текст складено 08.02.2018р. в м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі- відповідач, ГУ ДФС в Луганській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.11.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, в тому числі з податку на доходи фізичних осіб на суму 236915,09 грн., 165528,04 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 49999,55 грн. пені, всього на суму 452 442,68 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області № від 02.11.2017 відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про збільшення суми грошового зобов`язання з податків і зборів, в тому числі з податку на доходи фізичних осіб на суму 236915,09 грн., 165528,04 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 49999,55 грн. пені, а всього на суму 452 442,68 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування зазначено, що проведеною перевіркою встановлено численні порушення позивачем податкового законодавства, у тому числі п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, абзацу «а» п. 171.2 ст. 171, абзацу «а» п. 176.2 ст. 176 ПКУ, у результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за результатами декларування доходів, отриманих від підприємницької діяльності за 2016 рік у сумі 236915,09 грн. Звертає увагу суду, що позивачем не надано підтверджуючих документів щодо використання довіреною особою платника податків, отриманих готівкою коштів за призначенням платежу «видача готівки на відрядження», на будь-які витрати на відрядження. Також, зазначає, що позивач не є тим суб`єктом господарювання щодо якого протягом 2017 року Законами № 1669-VII та № 1726-VIII поширювалася заборона органам ДФС проводити планові та позапланові перевірки.

Під час апеляційного розгляду позивач та представник позивача заперечували проти доводів апеляційної скарги, представник відповідача до суду не прибув.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в ДПІ у м. Сєвєродонецьку.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом діяльності позивача є: код КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); код КВЕД 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; код КВЕД 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів (т. 1 а. с. 122-123).

З 04.09.2017 по 22.09.2017 посадовими особами податкового органу проведена документальна планова невиїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт № 279/12-32-13-14/ НОМЕР_1 від 29.09.2017.

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення самозайнятою особою ОСОБА_1 :

1) п. 44.3 ст. 44, пп. 85.2 ст. 85 ПКУ у результаті чого не забезпечено зберігання первинних, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів за період, що перевірявся;

2) п. 198.1, п. 198.2, п. 198.5, п. 198.6 ст.198 ПКУ у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 257683 грн., у тому числі за лютий 2016 року у сумі 54207 грн., за березень 2016 року у сумі 15167 грн., за квітень 2016 року у сумі 43633 грн., за травень 2016 року у сумі 19303 грн., за червень 2016 року у сумі 26971 грн., за липень 2016 року у сумі 18795 грн., за серпень 2016 року у сумі 36140 грн., за вересень 2016 року у сумі 23 965 грн., за жовтень 2016 року у сумі 19568 грн.;

3) п. 198.1, п.198.2, п.198.5, п.198.6 ст.198 ПКУ у результаті чого завищено суму податку, що підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на загальну суму 197,572 грн., у тому числі за лютий 2016 року у сумі 327 грн., за березень 2016 року у сумі 29 грн., за травень 2016 року у сумі 2845 грн., за липень 2016 року у сумі 21790 грн., за серпень 2016 року у сумі 29726 грн., за вересень 2016 року у сумі 25359 грн., за жовтень 2016 року у сумі 21713 грн. за листопад 2016 року у сумі 40588 грн., за грудень 2016 року у сумі 55432 грн. та заниження за січень 2016 року у сумі 237 грн.;

4) п.51.1 ст. 51, абз. б п. 176.2 ст. 176 ПКУ, порушено порядок заповнення Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форма № 1-ДФ), за результатами чого не у повному обсязі відображено відомості про суми виплаченого доходу платника податку;

5) п.п.16.1.2 п.16.1 ст.16, п. 177.10 ст.177 ПКУ, у результаті чого не виконано обов`язку стосовно ведення книги обліку доходів та витрат, на підставі якої здійснюється заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи;

6) п. 177.2, п. 177.4 ст.177 ПКУ, у результаті чого занижений податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 810189,90 грн.;

7) п.п.164.2.17 п. 164.2 ст.164, пп. 168.1.1, пп.168.1.2 п. 168.1 ст. 168, абзацу а) п.171.2 ст.171, абзацу а) п.176.2 ст.176 ПКУ, у результаті чого занижений податок на доходи фізичних осіб за результатами декларування доходів отриманих від підприємницької діяльності за 2016 рік у сумі 236915,09 грн.;

9) пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1, пп.168.1.2 п. 168.1 ст. 168, абзацу а) п.171.2 ст.171, абзацу а) п. 176.2 ст. 176, пп. 1.2 п. 16і підрозділу 10 розділу XX ПКУ, у результаті чого занижений військовий збір за 2016 рік у сумі 87258,74 грн.;

10) порушення п.2 ст. 7 ЗУ від 08 липня 2010 року № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у результаті чого занижений військовий збір за 2016 рік у сумі 67018,41 грн., у т.ч. за результатами декларування доходів отриманих від підприємницької діяльності за 2016 рік у сумі - 67515,82 грн., за рахунок заниження суми виплати доходів платникам податків у вигляді додаткового блага у сумі - 19742,92 грн.

11) п.2.1, 2.6 ст.2 «Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. № 637, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 13.01.2005р. за №40/10320 із змінами та доповненнями, не оприбутковано у касу готівку, яку попередньо було отримано у банку на загальну суму 1316194,96 грн. (том 1 арк. спр. 10-112).

На підставі вищевказаного акту ГУ ДФС у Луганській області складено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 02.11.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, в тому числі з податку на доходи фізичних осіб на суму 236915,09 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 165528,04 грн., пені в розмірі 49999,55 грн., а всього на суму 452 442,68 грн. (т. 1 арк. спр. 113-114).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Щодо правомірності проведеної перевірки.

Статтею 3 Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669-VII), що визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, передбачено, що органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Статтею 11 Закону № 1669-VII визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення; закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877).

Відповідно до статті 1 Закону № 877 державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Статтею 2 Закону № 877 визначено, що цей Закон поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, а також вказано, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Згідно частини четвертої статті 2 Закону № 877 заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина п`ята статті 2 Закону № 877).

Статтю 2 Закону № 877 доповнено частинами четвертою та п`ятою згідно Закону України від 03.11.2016 № 1726-VІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №1726-VІІІ), який набрав чинності з 01.01.2017.

Пунктами 5, 6, 7 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1726-VІІІ встановлено, що на період проведення антитерористичної операції забороняється проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України суб`єктів господарювання, що провадять діяльність в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.

Установити, що заборона на проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання (в тому числі проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України) поширюється також на суб`єктів господарювання, які здійснили державну реєстрацію зміни місцезнаходження з території проведення антитерористичної операції на територію, підконтрольну Україні, і які втратили первинну документацію щодо здійснення ними господарської діяльності на території та в період проведення антитерористичної операції.

Заходи державного нагляду (контролю) щодо діяльності суб`єктів господарювання, зазначених у пунктах 5 та 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, можуть здійснюватися у разі їх ліквідації (реорганізації) або за письмовою заявою таких суб`єктів господарювання.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються та актуалізуються Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що, починаючи з 01.01.2017 Законом № 1726-VІІІ поширено дію Закону № 877 на заходи контролю, що здійснюються податковими органами. Відповідно, починаючи з 01.01.2017 на такі заходи контролю поширено й Закон № 1669-VII. Разом з тим, закони № 1669-VII та № 877 слід застосовувати, з урахуванням особливостей, зазначених у пунктах 5 та 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на період проведення антитерористичної операції Законами № 1669-VII та № 1726-VІІІ введено мораторій на проведення органами Державної фіскальної служби України планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що провадять діяльність в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або, які здійснили державну реєстрацію зміни місцезнаходження з території проведення антитерористичної операції на територію, підконтрольну Україні, і які втратили первинну документацію щодо здійснення ними господарської діяльності на території та в період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" місто Сєвєродонецьк, де позивач здійснює свою господарську діяльність, не включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та не відноситься до населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Отже, позивач не є тим суб`єктом господарювання, щодо якого протягом 2017 року Законами № 1669-VII та № 1726-VІІІ встановлено заборону (мораторій) органам ДФС проводити планові та позапланові перевірки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідач призначив та провів планову невиїзну перевірку стосовно позивача за умов тимчасово законодавчо встановлених обмежень, тобто не маючи повноважень.

Щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд зазначає наступне.

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 4 від 02.11.2017 про збільшення відносно ФОП ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені за результатами декларування доходів отриманих від підприємницької діяльності за 2016 рік у сумі 236 915,09 грн., застосовано штрафні санкції у сумі 165528,04 грн. та нарахована пеня 49999,55 грн. ГУ ДФС у Луганській області винесено на підставі акту № 279/12-32-13-14/ НОМЕР_1 від 29.09.2017, у висновках якого зазначено, що перевіркою встановлено, зокрема, порушення самозайнятою особою ОСОБА_1 п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.1, п.п. 168.2 п. 168.1 ст. 168, абзацу а) п. 171.2 ст. 171, абзацу а) п. 176.2 ст. 176 ПКУ, у результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 236915,09 грн.

Згідно акту перевірки № 279/12-32-13-14/ НОМЕР_1 від 29.09.2017 правильність визначення позивачем суми загального оподатковуваного доходу за 2016 рік у розмірі 10224683,79 грн. сторонами не оспорюється.

У пункті 2.3.3 акту перевірки вказано, що перевіркою при встановленні порушень ведення операцій з готівкою (п.п. 2.9.2 п. 2.9 акту перевірки), було встановлено заниження бази оподаткування доходу у вигляді додаткового блага, отриманого довіреною особою платника податків протягом 2016 року на загальну суму 1316194,96 грн. З вказаного доходу у вигляді додаткового блага протягом перевіреного періоду податок на доходи фізичних осіб не нарахований, не утриманий та не був сплачений (перерахований) до бюджету.

Оскільки, отримані готівкові кошти з банку довіреною особою платника податків (відповідно до порушень, які висвітлено в п.п. 2.9.2 п. 2.9 акту перевірки) у відповідності до п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ є доходом фізичної особи ОСОБА_1 у вигляді додаткового блага, вказаний дохід підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до виписки з банку про рух грошових коштів по розрахункових рахунках ОСОБА_2 отримано готівкові кошти у 2016 році на загальну суму 1316194,96 грн., у тому числі: у січні 2016 46270,91 грн., у лютому 2016 року 177642,45 грн.. у березні 2016 року 5354,70 грн., у квітні 2016 року 225994,27 грн., у травні 2016 року 76775,81 грн., у червні 2016 року 65638,22 грн., у липні 2016 року 24848,59 грн., у серпні 2016 року 84656,80 грн., у вересні 2016 року 142404,32 грн., у жовтні 2016 року 219293,32 грн., у листопаді 2016 року 106393,46 грн., у грудні 2016 року 140922,11 грн.

Згідно розрахунку податку на доходи фізичних осіб, з розміру доходів, які виплачено у вигляді додаткового блага, занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 236915,09 грн. (т. 1 а.с. 38-39)

Зазначений висновок податкового органу ґрунтується на тому, що за відсутності підтверджуючих документів, не має підстав вважати, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2016 року у встановлений чинним законодавством спосіб видавав готівкові кошти підзвітним особам на відрядження та або господарські витрати, які раніше було отримано у банку довіреною особою платника - ОСОБА_2 , та які у відповідності до вимог чинного законодавства, повинні бути оприбутковані підприємцем до початку їх видачі підзвітним особам.

Відповідно до п. 162.2 ст. 162 ПКУ, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Підпунктом 14.1.47 п. 14.1 ст. 214 ПКУ визначено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (годами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу ІV Кодексу)(.

В додатку № 5 до акту перевірки зазначено, що довіреною особою платника податків, ОСОБА_2 за період з 03.02.2016 по 23.11.2016 було неодноразово отримано готівкові кошти з призначенням платежів «господарчі витрати», «заробітна плата» на загальну суму 830000,00 грн., не оприбуткована у Книзі обліку доходів та витрат (т.1 а.с. 58, 99).

Згідно додатку № 6 до акту перевірки, довіреною особою платника податків, ОСОБА_2 за період з 12.01.2016 по 21.12.2016 було отримано готівкові кошти за призначенням платежу «видача готівки на відрядження», на загальну суму 1275500,00 руб, що відповідно до курсу НБУ на дату отримання готівки в гривневому еквіваленті становить 486194,96 грн. Підтверджуючих документів щодо використання довіреною особою платника податків вищевказаних коштів на будь-які витрати на відрядження до перевірки не надано (т. 1 а.с. 58, 100-103).

Отже, відповідачем не заперечується право позивача включати до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, витрати на відрядження, а зазначено, що за умови відсутності інформації в Книзі обліку доходів та витрат за 2016 рік щодо оприбуткування коштів, одержаних довіреною особою платника податків ОСОБА_2 в установі банку та підтверджуючих документів щодо використання цих коштів на будь-які витрати на відрядження контролюючий орган не мав повноважень враховувати ці кошти як витрати на виплату на відрядження.

Відповідно до запиту відповідача, який отриманий позивачем 12.09.2017 року, зокрема, п. 1, зобов`язано позивача надати до перевірки касові документи, пов`язані з виплатою під звіт та повернення готівки грошових коштів підзвітним особам за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 (видаткові та прибуткові касові документи).

Матеріали справи містять копії наказів ФОП ОСОБА_1 про відрядження найманих працівників з розпорядженням-розрахунком добових експлуатаційних витрат (т. 8 а.с. 184-250, т. 9 а.с. 1-139), копії звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, видаткових касових ордерів, прибуткових касових ордерів, посвідчень на відрядження, квитанцій (т. 2 а.с. 3-250, т. 3 а.с. 1а-250, т. 4 а.с. 1а-250, т. 5 а.с. 1а-249, т. 6 а.с. 1а-250, т. 7 а.с. 1а-250, т. 8 а.с. 2-183.)

Як зазначалося вище, отримання готівкових коштів на відрядження відображено у додатку № 6 до акту перевірки та підтверджується банківськими документами, відомостями видачі готівкових коштів на відрядження та касовими ордерами, що містяться в матеріалах справи (т. 10 а.с. 1а-164).

Крім того, позивачем надано висновок експерта № 2640 від 30.11.2018 за результатами проведеної судової економічної експертизи по адміністративній справі № 812/1823/17. Згідно висновку експерта, дослідженням наданих документів, висновки Головного управління ДФС у Луганській області, викладені в акті № 279/12-32-13-14/ НОМЕР_1 від 29.09.2017 про результати документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 32.12.2016, про порушення ФОП ОСОБА_1 п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України та заниження податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік на суму 810 189,90 грн. документально не підтверджуються.

Відповідно до ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. При цьому, суд враховує, що експертиза була проведена по іншій справі.

Одним із доводів апеляційної скарги є посилання на те, що позивачем до закінчення перевірки не були надані первинні документи, що підтверджують використання коштів, факт повернення підприємцю або довіреній особі коштів, використаних підзвітною особою протягом строку, встановленого п. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170 ПКУ є неприйнятним з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що висновки акту перевірки № 279/12-32-13-14/ НОМЕР_1 від 29.09.2017 року неодноразово були предметом при розгляді інших справ, а саме: 812/1817/17, 812/1823/17. Рішення судів набрали законної сили та є чинними.

Як встановлено під час розгляду цих справ, висновок контролюючого органу про надання документів позивачем не у повному обсязі не відповідає дійсності, оскільки суду надано докази надання для перевірки ГУ ДФС у Луганській області первинних документів, що підтверджено копіями реєстрів наданих документів. Крім того, доводи відповідача також спростовуються наведеним в п. 1.13 акту перевірки переліком документів, де у п. 9 зазначено, що при перевірці використано, у тому числі авансові звіти, накази та розрахунки на відрядження суцільним порядком.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26 березня 2019 року у справі № 812/8245/13-а, де зазначено, що суди повинні надати документам належну правову оцінку, ненадання деяких з представлених документів на перевірку, не є беззаперечним доказом наявності підстав для відмови у задоволенні позову. Так, положення КАС України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази, тощо. Суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких грунтуються його вимоги, подання виключно тих доказів, що надавались під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків контролюючого органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Отже, судом першої інстанції вірно враховано наявні в матеріалах справи первинні документи на підтвердження використання отриманих коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції по суті прийнято правильне рішення, проте з помилковим застосуванням норм матеріального права щодо правомірності проведеної перевірки, тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні його мотивувальної частини з підстав, викладених у постанові апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року у справі № 812/1821/17 - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року у справі № 812/1821/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 26 листопада 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць