Справа № 200/9926/19-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 р. Справа№200/9926/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Голошивця І.О., при секретарі судового засідання - Шташаліс О.О., розглянув в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування протоколу.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- скасувати протокол Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 травня 2019 року № 61 в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно направити документи ОСОБА_1 , щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі втрати працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2018 №60-РС, позивач був звільнений з військової служби, після чого звернувся до Міністерства оборони України через Донецький обласний військовий комісаріат щодо виплати йому одноразової грошової допомоги через втрату останнім працездатності, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини відповідно до довідки МСЕК серії 10ААА № 014845 від 22.01.2019. У липні 2019 року позивач отримав відповідь Донецького обласного військового комісаріату про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги Позивачу, якому 22.01.2019 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, що сталась 26.04.2017. Позивач не погоджується з таким рішенням у зв`язку із тим, що законодавець пов`язує право особи на виплату одноразової грошової допомоги лише з датою, що зазначена у довідці МСЕК, оскільки із відповідною заявою про призначення одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності позивач звернувся до військового комісаріату в лютому 2019 року, тобто в межах трирічного строку. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач 1 проти задоволення позовних вимог заперечував. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України, під час якої 26.04.2017 отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2018 № 60-РС був звільнений з військової служби та наказом цього ж командира (по стройовій частині) від 01.09.2018 року № 252 виключений із списків особового складу військової частини з 01.09.2018. Згідно Довідки огляду МСЕК серії 10ААА № 014845 від 22.01.2019, позивачу при первинному огляді було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 25%, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Довідки огляду МСЕК серії 10ААА № 014845 від 22.01.2019, ступінь втрати професійної працездатності позивачу було встановлено при первинному огляді саме 22.01.2019, а тому при вирішенні питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги необхідно керуватися законодавством, що діяло станом на цей день, а саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком № 975 в редакції станом на 22.01.2019. Отже, враховуючи те, що позивач був звільнений з військової служби з 01.09.2018, а ступінь втрати професійної працездатності позивачу було встановлено при первинному огляді 22.01.2019, тобто вже після збігу трьох місяців після звільнення з такої служби, то права на отримання одноразової грошової допомоги позивач не має.

Представник відповідача 2 надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач звільнився зі служби 01.09.2018, а первинний огляд органами МСЕК проведено 22.01.2019, що перевищує тримісячний термін з дня звільнення, а отже в діях Донецького обласного військового комісаріату протиправних і незаконних дій по відношенню до ОСОБА_1 немає. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 30.09.2019.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.09.2019 розгляд справи відкладено до 23.10.2019.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.11.2019.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2018 № 60-РС був звільнений з військової служби та наказом цього ж командира (по стройовій частині) від 01.09.2018 року № 252 виключений із списків особового складу військової частини з 01.09.2018. В період проходження служби 26.04.2017 отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини.

Згідно Довідки огляду МСЕК серії 10ААА № 014845 від 22.01.2019, позивачу при первинному огляді було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 25%, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Відповідно до витягу із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.05.2019 № 61, молодшому сержанту ОСОБА_1 , якого 01.09.2018 звільнено з військової служби та 22.01.2019 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що сталося 26.04.2017. Заявника звільнено з військової служби 01.09.2018, а 22.01.2019 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язану із захистом Батьківщини., тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Таким чином, спірним питанням у даному спорі є правомірність не призначення позивачу та невиплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із пропуском тримісячного терміну подачі відповідного звернення для отримання одноразової грошової допомоги.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Батьківщини здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011- XII.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

В силу приписів статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 7 частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час отримання позивачем поранення, тобто станом на 26.04.2017) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

На виконання статті 16 Закону Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975), який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності; у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Так, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, що одночасно є днем виникнення спірних правовідносин між сторонами, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", суд дійшов висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність або ступень втрати працездатності без встановлення інвалідності настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Суд зазначає, що застосування статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з датою настання інвалідності в період проходження служби, або не пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби, а з наявністю причинного зв`язку між настанням такої інвалідності та захворюванням або нещасним випадком, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Разом з тим, час виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги є 22.01.2019, оскільки довідкою МСЕК від 22.01.2019 позивачу при первинному огляді була встановлена 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Таким чином, ОСОБА_1 набув право на отримання одноразової грошової допомоги з 22.01.2019.

Крім того, суд критично ставиться до доводів відповідача стосовно пропуску позивачем встановленого законодавством тримісячного строку реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, тобто з дати звільнення з військової служби, оскільки, як було доведено судом вище, позивач набув право на звернення за такою допомогою з дати зазначеної у довідці медико-соціальної експертної комісії (22.01.2019).

Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача стосовно того, що позовна вимога в частині зобов`язання Міністерства оборони України щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги є втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, на підставі наступного.

Відповідно до приписів ч. 3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом з тим, згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Разом з тим, суд зазначає, що законодавство України не визначає з достатньою чіткістю межі та умови здійснення органами влади своїх дискреційних повноважень у сфері, про яку йдеться, та не передбачає достатніх гарантій захисту від свавілля при застосуванні таких заходів.

Суд зазначає, що належний спосіб судового захисту має бути розумним та достатнім, а також має забезпечувати ефективний захист прав, свобод і інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Таким захистом в даному випадку є визнання протиправним та скасування протоколу комісії Міністерства оборони України від 17.05.2019 щодо відмови в призначенні та виплати одноразової грошової допомоги, а також зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З вищевказаних мотивів суд дійшов висновку, що оскаржуваний протокол суб`єкта владних повноважень є таким, що вчинений без урахування вимог частини 2 статті 2 цього Кодексу, а інші вимоги позивача є похідними від неї, з огляду на що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач відповідно до приписів ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду даної справи звільнений.

У зв`язку з відсутністю факту понесення сторонами судових витрат, їх розподіл судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський роспект, 6, ), Донецького обласного військового комісаріату (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Громової, 67, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування протоколу задовольнити.

Визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Скасувати протокол Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.05.2019 № 61 в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно направити документи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України.

Зобов`язати Міністерство оборони України () призначити і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі втрати працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 20 листопада 2019 року.

Повний текст рішення складено відповідно до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець