Справа № 306/413/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9495/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2019 року (прийняте у м. Свалява суддею Уліганинцем П.І.; складене у повному обсязі 26 липня 2019 року) в адміністративній справі № 306/413/19 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Свалявського районного суду Закарпатської області із вказаним позовом та просив скасувати постанову № 0197/20500/19 від 06.02.2019, якою його визнано винним у порушенні митних правил, передбачених частиною третьою статті 481 Митного кодексу України (далі - МК України) та накладенню адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 17 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ним, 16.09.2019 як водієм-експедитором, з використанням книжки (карнета) АТА від 11.09.2017, через митний пост «Ягодин» ввезено товар на запрошення будівельної компанії «Будова» м. Одеса. Оскільки книжка АТА втратила чинність, цей товар у встановлені законом терміни не було вивезено за межі митної території України. Посадовими особами відповідача позивача визнано особою, відповідальною за дотримання режиму «тимчасового ввезення» і за порушення такого щодо нього застосовано адміністративне стягнення.

Зазначав, що ні він, ні ТДВ «Мукачівське АТП -12106» не є власником, відправником, отримувачем товарів, зазначених у оскаржуваній постанові, надавали лише послуги щодо перевезення вантажу, жодних зобов`язань щодо вивезення товару на себе не брали. Одержувачем книжки (карнета) АТА від 11.09.2017 є підприємство-відправник товару, яке знаходиться у Німеччині і є відповідальним за дотримання режиму «тимчасового ввезення».

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального і процесуального права, не надано належної оцінки наданим доказам та неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною першою статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною третьою статтею 481 МК України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб.

Відповідно до статті 317 МК України під час перевезення товарів на умовах Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбул, 1990 рік) застосовується книжка (карнет) А.Т.А. - уніфікований міжнародний митний документ, що використовується як митна декларація для митного оформлення товарів та є гарантійним документом про сплату митних платежів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 працює водієм автомобільної колони служби перевезень ТДВ «Мукачівське АТП 12106» і як виконавець, відповідно до заявки № 29,08,17-3 експедитора ТОВ «Равтранс» здійснив перевезення вантажу з Німеччини до України з використанням книжки (карнет) АТА ( а.с. 14, 16-17).

Зазначена книжка (карнет) АТА № DE 092-17-LG від 06.09.2017 належить підприємству "S-Contec GmbH", яке знаходиться на території Німеччини і є відправником товару (а.с. 20, 57 (зворот) - 59).

На виконання вимог ухвали Свалявського районного суду про витребування доказів в.о. заступника голови ДФС України надав повідомлення, згідно з яким станом на 19.04.2019 відомості щодо продовження строку тимчасового ввезення товарів по книжці (карнету) А.Т.А. від 06.09.2017 № DE 092-17-LG та книжці (карнету) А.Т.А. від 28.08.2018 № DE 056-18-LG відсутні ( а.с. 103 - 104).

В.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0197/20500/19 від 06.02.2019, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених частиною 3 статті 481 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що при винесенні оскаржуваної постанови провина особи у вчиненні правопорушення належним чином доведена, а позивачем в судовому засіданні не надано доказів, які б спростовували вчинення ним вказаного у постанові правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Стаття 4 МК України містить наступні визначення основних термінів і понять:

декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування;

дозвіл органу доходів і зборів - надання особі органом доходів і зборів усно, письмово (паперовим або електронним документом) чи шляхом проставляння відбитка особистої номерної печатки на супровідних документах (деклараціях, відомостях) права на вчинення певних дій;

експрес-перевізник - перевізник, який з використанням будь-якого виду транспорту здійснює прискорене перевезення міжнародних експрес-відправлень за єдиним транспортним документом (загальні авіанакладні (AWB - airwaybill, MAWB - master airwaybill), CMR, bill of lading (коносамент) тощо), а також забезпечує приймання, обробку, пред`явлення таких відправлень органам доходів і зборів для митного контролю та митного оформлення в місцях їх митного оформлення та видачу одержувачам (повернення відправникам);

митний режим - комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення;

перевізник - особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між органами доходів і зборів на території України або є відповідальною за такі перевезення;

повірений - особа, яка діє на підставі договору доручення з експрес-перевізником і здійснює пред`явлення міжнародних експрес-відправлень органу доходів і зборів за місцезнаходженням одержувача (відправника);

уповноважена особа (представник) - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта.

Відповідно до частини першої стаття 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно із частиною шостою статті 104 МК України для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення;

2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів;

3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством;

4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Частинами першою, третьою статті 335 МК України передбачено, що під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі такі документи та відомості:

1) при перевезенні автомобільним транспортом:

а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність);

б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні);

в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів;

ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки;

д) найменування товарів;

е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об`єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів;

Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію.

Як видно з матеріалів справи, підприємство - відправник "S-Contec GmbH" своїм дорученням уповноважило позивача як відповідальну особу за транспортування вантажу за процедурою Карнет АТА 092-17-LG від 06.09.2017 з Німеччини до пункту призначення - КП "Будова" м.Одеса. У цьому дорученні також вказано, що повірений не може передавати своє право третім особам ( а.с. 61 - зворот).

ОСОБА_1 для митного оформлення товарів подано на митниці книжку (карнет) АТА 092-17-LG від 06.09.2017 за власним підписом.

Разом з тим, судом встановлено, що в матеріалах справи є заява КП "Будова" м. Одеса про взяття на себе відповідальності по вивезенню товару, ввезеного на підставі книжки (карнет) АТА 092-17-LG від 06.09.2017.

Відповідно до статті 109 МК України за заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, орган доходів і зборів надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів будь-якій іншій особі за умови, що така інша особа:

1) відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом; та

2) приймає на себе зобов`язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вищезазначена заява КП "Будова" м. Одеса була подана до митниці і за результатами її розгляду було надано митницею їй дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення.

Крім того, з наявної у матеріалах справи CMR-накладної видно, що отримувачем вантажу було ТзОВ «Модуль ЮГ»; також товар не було доставлено до митниці призначення (а.с. 17, 61).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що матеріали справи підтверджується те, що позивач є особою, відповідальною за вивезення товару по книжці (карнет) АТА 092-17-LG від 06.09.2017.

А оскільки товар не було вивезено за межі митної території України, не було продовжено строк тимчасового ввезення та не було поміщено товар в інший митний режим, підстави для задоволення позову відсутні.

Аналіз досліджених доказів свідчить, що твердження позивача спростовані відповідачем відповідно до положень частини другої статті 77 КАС України.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2019 року в адміністративній справі № 306/413/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин