Справа № 295/13146/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/13146/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Перекупка І.Г.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

27 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 жовтня 2019 року (повний текст якого складено у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Будзінської О.Л. серії ДП18 № 001143 від 15.08.2019, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова винесена незаконно, оскільки він не ставив свій автомобіль і навіть не здійснював вимушену зупинку, а лише уповільнив рух через неможливість його подальшого продовження, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21 жовтня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач не знав про розгляд даної справи, у зв`язку із чим був позбавлений можливості надавати пояснення та захистити свої права в судовому порядку. Відповідачем протокол про адміністративне правопорушення не складався, а відтак звинувачення працівника поліції щодо вчинення ним адміністративного правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях. Також апелянт вказав на те, що оскільки працівник поліції не надав водію доказ вчинення ним адміністративного правопорушення, то, на його думку, можна вважати, що такий доказ відсутній. Крім того, в апеляційній скарзі позивач вказав на те, що судом першої інстанції безпідставно не розглянуто його клопотання про об`єднання даної справи в одне провадження зі справою № 296/8104/19 про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, що постановою серії ДП18 № 001143 від 15.08.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що позивач, керуючи транспортним засобом Citroen Jumpy НОМЕР_1 у м. Житомирі по вул. Н. Сотні, 14, здійснив зупинку в другому ряду на проїзній частині, чим порушив порушення п. 15.4 ПДР.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданим до матеріалів справи диском з відеозаписом правопорушення підтверджується, що позивач здійснив зупинку в другому ряду на проїзній частині, що вказує на обґрунтованість винесення оскаржуваної постанови.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Відповідно до п. 15.4 ПДР транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

За приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП визначено, що посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах, а не на припущеннях.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно неповідомлення його судом першої інстанції про розгляд справи, колегія суддів враховує наступне.

Ухвалою суду першої інстанції від 29.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 20.09.2019 о 09 год. 30 хв. (а.с. 10-11).

За клопотанням позивача, розгляд справи було перенесено на 21 жовтня 2019 року (а.с. 22).

Так, в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, на якому міститься підпис "Цалко" про отримання 01.10.2019 поштового відправлення від Богунського районного суду м. Житомира по справі 295/13146/19. Також на вказаному повідомленні міститься відмітка про розгляд справи 21.10.2019 (а.с. 23).

На переконання колегії суддів, зазначене рекомендоване повідомлення є належним доказом, який підтверджує повідомлення позивача про розгляд справи 21.10.2019 в суді першої інстанції, а відтак доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Положеннями ст. 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У частинах 4, 5 ст. 258 КУпАП зазначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 4 розділу 1 Інструкції №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ст. 122 КУпАП без складання відповідного протоколу, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги позивача щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови у зв`язку із не складанням протоколу є безпідставними та такими, що суперечать вищевказаним приписам КУпАП та п. 4 розділу 1 Інструкції №1395.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги позивача про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права у зв`язку із не розглядом його клопотання про об`єднання даної справи зі справою № 296/8104/19, суд апеляційної скарги звертає увагу на те, що вказане клопотання було подано саме по справі № 296/8104/19 судді Зіневич І.В. (а.с. 37).

Колегія суддів зазначає також, що об`єднання даних справ неможливо, оскільки існує різний порядок розгляду даних категорій справ.

Відтак, при розгляді справи № 295/13146/19 суд першої інстанції був позбавлений можливості розглянути клопотання, яке не подавалося у межах такої справи, що вказує на необґрунтованість доводів апелянта щодо порушення норм процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що в матеріалах справи дійсно міститься відеозапис, на якому зафіксовано як позивач здійснив зупинку транспортного засобу у другому ряду проїзної частини. При цьому, свої дії позивач пояснив тим, що зупинився, оскільки чекав як виїде інший автомобіль, щоб припаркуватись на його місці.

Однак, такі доводи позивача інспектором поліції оцінено критично, враховуючи, що в автомобілі, на який вказав позивач, взагалі був відсутній водій.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначеним відеозаписом в повній мірі підтверджено факт порушення позивачем п. 15.4 ПДР, що вказує на обґрунтованість позиції суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки спрямовані виключно на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції вважає, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не допустив порушення норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому вимоги апеляційної скарги не можуть бути задоволені.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 листопада 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.