Справа № 360/4073/19
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4073/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом Головного управління ДФС у Луганській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 16 вересня 2019 року надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Луганській області (далі - позивач, ГУ ДФС у Луганській області) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) з вимогою стягнути кошти з відповідача в рахунок погашення податкової заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 4125,55 грн, яка складається з основного платежу - 4125,55 грн, за період з 20.10.2017 по 20.09.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач зареєстрована Старобільським районним управлінням юстиції Луганської області 04.09.2015 за № 0005339, податкова адреса: АДРЕСА_1 . Перебуває на податковому обліку з 04.09.2015 в Старобільській ДПІ, Старобільському управлінні Головного управління ДФС у Луганській області.

Відповідач згідно з поданою 10.09.2015 заявою знаходилась на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, та була платником єдиного податку II групи на ставці 10 %.

Станом на 05.08.2019 ФОП ОСОБА_1 має податкову заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 4125,55 грн, яка складається з основного платежу - 4125,55 грн, за період з 20.10.2017 по 20.09.2018. Податковий борг виник у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань згідно з поданою заявою про застосування спрощеної системи оподаткування по строку сплати 20.10.2017 у сумі 134,85 грн (з урахуванням переплати у сумі - 185,15 грн); по строку сплати 20.11.2017 у сумі 320,00 грн; по строку сплати 20.12.2017 у сумі 320,00 грн; по строку сплати 20.01.2018 у сумі 372,30 грн; по строку сплати 20.02.2018 у сумі 372,30 грн; по строку сплати 20.03.2018 у сумі 372,30 грн; по строку сплати 20.04.2018 у сумі 372,30 грн; по строку сплати 20.05.2018 у сумі 372,30 грн; по строку сплати 20.06.2018 у сумі 372,30 грн; по строку сплати 20.07.2018 у сумі 372,30 грн; по строку сплати 20.08.2018 у сумі 372,30 грн; по строку сплати 20.09.2018 у сумі 372,30 грн.

Позивачем сформовано податкову вимогу від 19.02.2018 № 3139-17, яку надіслано за адресою відповідача 23.02.2018 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. На час звернення до суду з позовом податковий борг відповідачем не сплачений.

На підставі вищевикладеного позивач просив стягнути з відповідача кошти в рахунок погашення податкової заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 4125,55 грн.

Ухвалою суду від 18 вересня 2019 адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 23-24).

За клопотанням представника позивача, що надійшло до суду 25 вересня 2019 року за вх. № 48934/2019 (арк. спр. 27), ухвалою суду від 26 вересня 2019 року продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви (арк. спр. 29).

Ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (арк. спр. 1-2).

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк. спр. 52).

У судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 55).

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 57).

Згідно з частиною першою статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.11.2019 № ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності 04.09.2015, як платник податків та єдиного внеску перебуває на обліку в ГУ ДФС у Луганській області, Старобільському управлінні, Старобільській ДПІ, місце проживання: АДРЕСА_2 (арк. спр. 50-51).

За заявою про застосування спрощеної системи оподаткування є платником єдиного податку другої групи, обрана ставка єдиного податку - 10 % розміру мінімальної заробітної плати (арк. спр. 14, 46).

У зв`язку з несплатою грошових зобов`язань згідно з поданою відповідачем заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, за відповідачем за період з 20.10.2017 по 20.09.2018 утворилася податкова заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 4125,55 грн, у тому числі:

по строку сплати 20.10.2017 у сумі 134,85 грн (з урахуванням переплати у сумі - 185,15 грн);

по строку сплати 20.11.2017 у сумі 320,00 грн;

по строку сплати 20.12.2017 у сумі 320,00 грн;

по строку сплати 20.01.2018 у сумі 372,30 грн;

по строку сплати 20.02.2018 у сумі 372,30 грн;

по строку сплати 20.03.2018 у сумі 372,30 грн;

по строку сплати 20.04.2018 у сумі 372,30 грн;

по строку сплати 20.05.2018 у сумі 372,30 грн;

по строку сплати 20.06.2018 у сумі 372,30 грн;

по строку сплати 20.07.2018 у сумі 372,30 грн;

по строку сплати 20.08.2018 у сумі 372,30 грн;

по строку сплати 20.09.2018 у сумі 372,30 грн, що підтверджено розрахунком податкового боргу станом на 05.08.2019 (арк. спр. 9) та витягом з інтегрованої картки платника податків за 2017 та 2018 роки (арк. спр. 11-12).

Позивачем виставлено відповідачу податкову вимогу форми «Ф» від 19.02.2018 № 3139-17, якою повідомлено, що станом на 18.02.2018 загальна сума податкового боргу платника податків становить 1147,15 грн (арк. спр. 13).

Податкову вимогу форми «Ф» від 19.02.2018 № 3139-17 відповідачу надіслано поштою з повідомленням про вручення. Поштове відправлення 29.03.2018 повернуто без вручення, із зазначенням причини повернення - адресат не проживає (арк. спр. 13 зв.).

Також, ГУ ДФС у Луганській області проведено камеральну перевірку щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, результати якої оформлено актом від 06.09.2018 № 3038. Перевіркою встановлено, що платником податків порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: встановлено наявність боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів по єдиному податку (арк. спр. 43).

На підставі акта перевірки прийнято рішення від 28.09.2018 № 56 про анулювання реєстрації платника єдиного податку (арк. спр. 42).

На час розгляду адміністративної справи відповідачем податковий борг не погашений, що підтверджено інтегрованою карткою (арк. спр. 41).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, суд виходить з такого.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1).

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються, зокрема, на другу групу платників єдиного податку - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень (підпункт 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 293.1 статті 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Пунктом 293.2 статті 293 Податкового кодексу України передбачено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік (абзац перший пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України).

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (абзац перший пункту 294.2 статті 294 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Згідно з пунктом 295.2 статті 295 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до пункту 295.4 статті 295 Податкового кодексу України сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

Рішенням Старобільської міської ради від 23 лютого 2017 року № 17/3 «Про внесення змін в рішення Старобільської міської ради від 13.07.2016 № 9/5 «Про встановлення місцевих податків і зборів, акцизного податку на 2017 рік у м. Старобільськ» пункт 1.2 рішення викладено в наступній редакції: «Єдиний податок для суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності та віднесені до першої та другої групи платників єдиного податку, визначених у підпунктах 1 і 2 пункту 293.2 статті 293 Податкового кодексу України, у такому розмірі:

- для першої групи платників єдиного податку - 9 відсотків до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року;

- для другої групи платників єдиного податку - 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року» (пункт 1) (арк. спр. 15-16).

Згідно з пунктом 1.5 рішення Старобільської міської ради від 06 липня 2017 року № 27/1 «Про встановлення місцевих податків і зборів на 2018 рік у м. Старобільськ» встановлено з 01 січня 2018 року на території міста Старобільськ місцеві податки і збори: єдиний податок згідно з додатком 5 (арк. спр. 17).

Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 додатку 5 до рішення міської ради від 06.07.2017 № 27/1 «Єдиний податок» ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, другої групи - у відсотках (фіксована ставка) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються міською радою або для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

- для першої групи платників єдиного податку - 9 відсотків до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року;

- для другої групи платників єдиного податку - 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Законом України від 21 грудня 2016 року № 1801-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено мінімальну заробітну плату у наступному розмірі: - у місячному - 3200 гривень; - у погодинному - 19,34 гривні.

Законом України від 07 грудня 2017 року № 2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року встановлено мінімальну заробітну плату у наступному розмірі: - у місячному - 3723 гривні; - у погодинному - 22,41 гривні.

В порушення вищевикладених вимог Податкового кодексу України відповідачем не сплачувались авансові внески з єдиного податку платника другої групи у розмірі 320,00 грн на календарний місяць протягом 2017 року та 372,30 грн на календарний місяць протягом 2018 року, внаслідок чого за період з 20.10.2017 по 20.09.2018 за відповідачем утворилася податкова заборгованість у розмірі 4125,55 грн, яка на час розгляду та вирішення адміністративної справи у добровільному порядку не погашена.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до пунктів 95.1 та 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Оскільки податкова вимога форми «Ф» від 19.02.2018 № 3139-17 є чинною (доказів про скасування або відкликання податкової вимоги суду не надано), суд дійшов висновку, що контролюючим органом при зверненні до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи дотримані вимоги пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 Податкового кодексу України).

З вищевикладеного слідує, що у межах спірних правовідносин контролюючим органом, уповноваженим здійснювати стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, на суму податкового боргу або його частини є Головне управління ДФС у Луганській області.

Враховуючи, що відповідачем за час розгляду даної адміністративної справи податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 4125,55 грн не сплачений, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

З викладеного слідує, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору відносяться на рахунок суб`єкта владних повноважень. Такий вид судових витрат, як судовий збір, поверненню позивачу - суб`єкту владних повноважень, не підлягає.

Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних правовідносинах із владою.

Оскільки Головне управління ДФС у Луганській області у вказаній справі є суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДФС у Луганській області (місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, будинок 72, код за ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути кошти з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в рахунок погашення податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб за період з 20 жовтня 2017 року по 20 вересня 2018 року в сумі 4125,55 грн (чотири тисячі сто двадцять п`ять гривень 55 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова