Справа № 360/3312/19
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року справа №360/3312/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сухарька М.Г.,

суддів Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2019 року в справі № 360/3312/19 (головуючий І інстанції Кисельова Є.О., повний текст судового рішення складено та підписано 20 вересня 2019 року в м. Сєвєвродонецьк) за позовом ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії, Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Лисичанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії (далі міський відділ), Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі Управління, ГУ НП в Луганській області), в якому просив:

- стягнути з Лисичанського MB УМВС України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з листопада 2014 року по грудень 2014 року в загальному розмірі 5963,84 грн (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні 84 копійок), у тому числі: за листопад 2014 року 156,59 грн, грудень 2014 року 5807,25 грн з відповідними відрахуваннями установлених законом податків та інших обов`язкових платежів;

- стягнути з ГУ НП в Луганській області винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 у загальному розмірі 15652,00 грн, (п`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят дві гривень) з відповідними відрахуваннями установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 2002 року по теперішній час ОСОБА_1 проходить службу в органах внутрішніх справ. Наказом АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 позивача включено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області. Відповідно до довідки від 06.12.2018 № А-14453, наданої ГУ НП в Луганській області, майор поліції Коваленко Д.С. у період з 30.11.2014 по 07.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області. Відповідно до довідки від 08.02.2019 № 45/15 за період листопад-грудень 2014 року винагорода за участь в АТО не нараховувалась та не сплачувалась.

Згідно з довідкою від 21.01.2018 № 92/ж/22 2019 одноразова винагорода за участь в АТО за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 3-5).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що довідкою від 06.12.2018 № А-14453 ГУ НП в Луганській області підтвердило, що позивач в період з 30.11.2014 по 07.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.04.2018 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичній операції на території Луганської області. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження вимог ОСОБА_1 .

Також апелянт наголошує, що постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 визначено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції особам рядового та начальницького складу правоохоронних органів виплачується винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції у відсотковому співвідношенні до місячного грошового забезпечення. Національна поліція є правоохоронним органом, тому позивач має право на отримання вказаної винагороди.

За таких обставин, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції задовольнити його позовні вимоги, скасувавши рішення суду першої інстанції (а.с. 142-145).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 з 2002 року по теперішній час проходить службу в органах внутрішніх справ

Відповідно до інформації, зазначеної в довідці про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 06.12.2018 № А-14453, позивач в період з 30.11.2014 по 07.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.04.2018 брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення (а.с. 9).

Аналогічні відомості вказані у витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 07.06.2015 № 158 (а.с. 36-37). Згідно з цим витягом позивача як працівника Міністерства внутрішніх справ визначено вважати таким, що перебуває у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганських областей, забезпечені її проведення, з метою виконання службових завдань. Вибуття позивача зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганських областей, відбулось на підставі наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 17.11.2015 № 321 (а.с. 84-86).

Повторно ОСОБА_1 прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганських областей, забезпечені її проведення, з метою виконання службових завдань з 07.11.2015, що підтверджується витягом з наказу від 07.12.2015 № 341, а вибуття підтверджено витягом з наказу від 30.04.2018 № 120дск (а.с. 87-89, 90-92).

Відповідно до довідки ліквідаційною комісією міського відділу від 12.08.2019 № 45/66 ОСОБА_1 у період 01.11.2014 по 31.12.2014 у відпустці та на лікарняному не перебував (а.с. 32).

Згідно з довідкою від 14.08.2019 № 45/67, виданою ліквідаційною комісією міського відділу, грошове забезпечення позивача у листопаді 2014 року складало 3601,69 грн, а в грудні 2014 року 5807,25 грн (а.с. 34), а довідкою довідкою від 14.08.2019 №45/68 підтверджено, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції позивачу за період з листопада по грудень 2014 року включно не нараховувалася та не сплачувалася (а.с. 35).

Вважаючи, що йому без належного законодавчо-встановленого підґрунтя не сплачуються належні кошти, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст.13 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» (далі Закон № 638-IV) передбачено, що при проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону.

За рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.

З 03.02.2015 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (далі Постанова № 24). Пунктом 1 цієї Постанови регламентовано, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень (абз. 2 п. 1 Постанови № 24).

Згідно з абз. 3 п. 1 Постанови № 24 винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

За приписами п. 1 додатку № 1 до Постанови № 24 в період мобілізації (в тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, період проведення антитерористичної операції винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується за безпосередню участь військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Відповідно до пункту 4 Постанови № 24 наказом Міністерства оборони України від 02 лютого 2015 року № 49 «Про особливості виплати винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичної операції» затверджено Порядок виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі Порядок № 49).

У п. 4 розділу І Порядку № 49 визначено, що виплата винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) наказами вищих командирів (начальників, керівників).

За приписами п. 3 розділу 2 Порядку № 49 винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

З 21.01.2016 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу». Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.

Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується тільки за час фактичної участі у відповідних заходах, які зазначені у п. 1 додатку 1 Постанови № 24.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Порядку № 49 військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов: залучені до проведення АТО; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України); перебувають у районі проведення АТО.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року в справі № 805/4523/16-а дійшов аналогічного висновку про те, що винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах.

При цьому безпосередня участь в АТО на території Донецької та Луганської областей має бути обов`язково підтверджена наказами Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) та довідкою, виданою безпосередньо органом, в якому особа проходила службу.

Отже, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. В подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, Головним управлінням МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.

Враховуючи, що витягами із наказів Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 07.06.2015 № 158, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 № 341 та від 30.04.2018 № 120дск підтверджено прибуття та вибуття позивача до (зі) складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, що не є виконанням конкретних завдань, пов`язаних з безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичній операції на території Луганської області в розумінні вищенаведених норм законодавства, а докази на підтвердження доводів апелянта щодо виконання ним завдань, пов`язаних з участю в АТО, впродовж листопада-грудня 2014 року в матеріалах справи відсутні, підлягають спростуванню доводи ОСОБА_1 про наявність у нього права на отримання винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області в періоди листопад-грудень 2014 року та з 07.11.2015 по 31.01.2016.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2019 року в справі № 805/4523/16-а та від 02 липня 2019 року в справі № 805/1189/16-а.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2019 року в справі № 360/3312/19 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2019 року в справі № 360/3312/19 залишити без змін.

Повне судове рішення 27 листопада 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М. Г. Сухарьок

Судді Т. Г. Гаврищук

Л. В. Ястребова