Справа № 821/481/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 821/481/17
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України, 3-тя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив :

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про повернення документів ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги, оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12 серпня 2016 року № 58.

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 як інваліду III групи з 01 жовтня 2015 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, одноразової грошової допомоги відповідно до Поряду призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності та прийняти відповідне рішення на підставі наданих документів;

- зобов`язати Міністерство оборони України за заявою ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової вдрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, що був встановлений на день настання інвалідності Ш групи 01 жовтня 2015 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України протягом 15 днів, з дня набрання законної сили постанови, подати звіт про виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідачем протиправно повернуто документи на доопрацювання, оскільки витяг з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 950 від 19 березня 2015 року, висновок спеціаліста у галузі медичної експертизи №435/ж від 12 березня 2015 року та довідка до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 01 жовтня 2015 року за №023231 доводять, що поранення, (контузія) та захворювання позивача, пов`язанні з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії.

Таким чином, зазначені документи засвідчили, що поранення та захворювання позивача не пов`язані із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, про відсутність в діях позивача протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належними документами, що свідчать про причинно-наслідковий зв`язок поранення ( контузії) та захворювання.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про повернення документів ОСОБА_1 щодо призначенця одноразової грошової допомоги, оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12 серпня 2016 року №58.

Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , як інваліду III групи з 01 жовтня 2015 року, інвалідність, якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності та прийняти відповідне рішення на підставі наданих документів.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що витяг з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №950 від 19 березня 2015 року, висновок спеціаліста у галузі медичної експертизи №435/ж від 12 березня 2015 року та довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 01 жовтня 2015 року за №023231 доводять, що поранення (контузія) та захворювання позивача, пов`язанні з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, оскільки жоден з наведених документів не свідчить про обставини та причини поранення та не підтверджує наявність самого поранення;

Крім того апелянт посилається на те, що в протоколі Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №950 від 19 березня 2015 року зазначено, що позивач був звільнений з лав Збройних Сил України за вислугою встановленого терміну, Військово-лікарською комісією та МСЕК не оглядався. Довідка до Акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 01 жовтня 2015 року за №023231 є лише похідним документом та, сама по собі не містить взагалі ніякої інформації щодо обставин поранення. Документ про нагородження свідчить лише про факт нагородження, а не факт поранення.

В пункті 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві №975 від 25 грудня 2013 року (далі Порядок №975) серед документів, які заявнику необхідно подати для розгляду питання призначення Допомоги, постанова відповідної Військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення, зазначена окремо від документа, що свідчить про причини та обставини поранення. Тому це є два різні документи, які не можна ототожнювати і які не можуть замінювати один одного.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , проходив дійсну військову службу в період з 10 листопада 1984 року по 09 грудня 1986 року, а з 09 грудня 1985 року по 05 грудня 1986 року приймав участь у бойових діях на території ДРА (Демократичної Республіці Афганістан) у складі військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 та копією довідки Генічеського районного військового комісаріату від 14 червня 2016 року №1338.

16 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського обласного військового комісаріату з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням III групи інвалідності, внаслідок поранення (контузії) та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велись бойові дії та надав копії наступних документів, які в подальшому були надіслані до Міністерства оборони України, а саме:

- заяву;

- копію паспорта;

- копію ідентифікаційного коду;

- копію витягу з протоколу центральної військово-лікарської комісії;

- протокол засідання ЦВЛК;

- посвідчення інваліда війни;

- висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи;

- довідку МСЕК №023231 від 01 жовтня 2015 року;

- довідку про проходження служби та участі у бойових діях;

- копію військового квитка та реквізити банку.

Розглянувши вказані документи Міністерство оборони України своїм рішенням, оформленим Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12 серпня 2016 року № 58, повернуло їх до військкомату на доопрацювання.

У Протоколі від 12 серпня 2016 року відповідач зазначив, що в поданих матеріалах відсутні документи, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Вважаючи протиправними дії відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що законодавством, що регулює спірні правовідносини, не передбачено підстав для повернення Комісією документів з причин їх неповноти. До того ж, суд першої інстанції зазначив, що позивачем було подано повний перелік документів, втім відповідач ухилився від обов`язку прийняти одне із передбачених законодавством рішень (про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), направивши подані документи на доопрацювання.

При цьому, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в частині зобов`язання Міністерство оборони України за заявою позивача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до Порядку №975 це є виключною компетенцією відповідної комісії державного органу.

Крім того, судом відмовлено у задоволенні вимог щодо зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, оскільки, як зазначив суд, позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ), Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІІ (далі Закон №2232-ХІІІ).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

У спорах про оскарження акта індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту.

Отже, з урахуванням завдань адміністративного судочинства, колегія суддів вважає, що необхідним при вирішенні даної справи є перевірка дотримання відповідачем законодавчо визначених підстав для прийняття рішення про повернення на доопрацювання документів про призначення одноразової грошової допомоги.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

25 грудня 2013 року Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві №975 від 25 грудня 2013 року.

Пунктом 3 Порядку №975 визначено, що у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пунктом 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), у той же час, прийняття рішення про повернення на доопрацювання документів про призначення одноразової грошової допомоги законодавством не передбачено.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 07 серпня 2019 року у справі №747/678/16-а, та в постанові від 23 липня 2019 року у справі № 278/2691/17 зазначивши, що дослідженню у справі з аналогічними вимогами підлягає саме законність прийнятого рішення, тобто чи прийнято таке у межах та у спосіб визначених законодавством повноважень, а не підстави за яких документи були надіслані на доопрацювання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем жодного із передбачених законодавцем рішень за результатами розгляду питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги не прийнято. Тобто, має місце факт ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання покладених на нього законодавством обов`язків.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

Обраний в даному випадку судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача, шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача та зобов`язання його розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги та прийняти за результатом розгляду цього питання відповідне рішення відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення прав позивача.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, з врахуванням того, що таке питання Міністерством оборони України по суті взагалі не розглядалось, не узгоджується із принципами та завданнями адміністративного судочинства, а тому вимоги скаржника в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Більш того, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог позову про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення на підставі того, що позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

При цьому, доводи Міністерства оборони України про те, що позивач не надав відповідної довідки про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) не спростовують висновків суду першої інстанції про вчинення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не розгляду у встановлений законодавством час заяви позивача та направлення поданих ним документів на доопрацювання.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не передбачено.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 28.11. 2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.