Справа № 202/3209/19
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/3209/19
(2-а/199/207/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

13.11.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 3 роти №1 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Тикви Віталія Вікторовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, третя особа: Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАВ № 1130366 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та визнати неправомірними дії інспектора 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Тикви Віталія Вікторовича.

В обґрунтування позову зазначив, що рухаючись по пр. Слобожанський 07 травня 2019 року близько 01:38 позивача було грудо зупинено на середині проспекту Слобожанському працівниками поліції, які зазначили, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме керував без ввімкнення ближнього світла у темну пору доби, чим порушив п. 19.10 ПДР.

Позивач вважає постанову незаконною та просив суд визнати дії протиправними, скасувати постанову серії АЕВ № 1130366 від 07.05.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Правом подачі відзиву не скористався.

Третя особа просила справу розглядати без участі його представника в задоволенні позовних вимог відмовити, позовні вимоги щодо визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без розгляду в частині визнання дій протиправними.

Суд, вислухав пояснення позивача, дослідивши наявні докази по справі вважає, що позовні вимоги піддягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 травня 2019 року відповідачем щодо позивача винесена постанова серії ЕАВ № 1130366 про накладення про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за те що 07.05.2019 о 01:36:52 в м. Дніпро по пр. Слобожанський, 50 позивач керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1.а ПДР порушення водіями ТЗ використання освітлювальних приладів в темну пору, в умовах недостатньої видимості, в тунелях, скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. За вказане правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425,00 грн.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 5 ст. 77 КАС України передбачено, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Підпункт 2 в пункті 19.1 ПДР України регламентує, що в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: a) на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

Проте, відповідачем не надано суду доказів порушень позивачем ПДР. Доказів того, що позивач керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світна, останній суду не надав. Оскільки відповідачем, не надано доказів правомірності свого рішення, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині скасування постанови є обґрунтованими.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція ( Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення ).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення тощо Визнання дій протиправними за результатами розгляду справи вказаною нормою не передбачено. Таким чином, вимоги позивача щодо визнання дій відповідача протиправними суперечать вимогам вищевказаного закону.

Судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають, оскільки сторонами не понесені.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 3 роти №1 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Тикви Віталія Вікторовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 07 травня 2019 року серії ЕАВ №1130366 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, винесену інспектором батальйону № 3 роти №1 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Тиквою Віталієм Вікторовичем, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя