Справа № 2-аз/489/1/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

28 листопада 2019 р. № 2-аз/489/1/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Устинова І.А., ознайомившись з заявою про забезпечення позову та з ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06.11.2019р. в адміністративній справі

за позовом:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

до відповідача:Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 Департаменту внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001

про:заява про забезпечення позову,
ВСТАНОВИВ:

05.11.2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулись до Ленінського районного суду м.Миколаєва з заявою про забезпечення позову шляхом:

- забезпечення подання адміністративного позову до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради та Департаменту внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради про скасування рішення в частині;

- заборони Виконавчому комітету Миколаївської міської ради та Департаменту внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради, а також іншим особам вчиняти дії з демонтажу тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_2 Миру ріг вулиці Ізмалкова, що стосується предмету спору адміністративного позову, який буде подано в порядку ст. 153 КАС України, до винесення судом рішення по справі.

Ухвалою від 06.11.2019 року Ленінський районний суд м. Миколаєва передав на розгляд Миколаївському окружному адміністративному суду заяву позивачів про забезпечення позову за підсудністю відповідно до п.2 ч.1 ст.29 КАС України.

27 листопада 2019 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надійшли матеріали відповідної заяви з Леніського районного суду м.Миколаєва.

В обґрунтування цієї заяви зазначено, що з 2006 року ФОП ОСОБА_1 володіє тичасовою спорудою (пересувним трейлером) за адресою: АДРЕСА_2 на підставі дозволу на розміщення на території об`єктів благоустрою об`єктів у вигляді виносної торгівлі, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Адміністрації Ленінського району. Відповідно до п.2.1. Положення "Про порядок розміщення об`єктів виносної торівлі, пересувних об`єктів виносної торівлі, нестаціонарних об`єктів сфери послуг соціально-культурного, побутового, тоговельного та іншого призначення на території м. Миколаєва" розміщення на території об`єктів благоустрою об`єктів виносної торгівлі, пересувних об`єктів виносної торгівлі та нестаціонарних об`єктів сфери послуг здійснюється на підставі договору про встановлення особистого строкового сервітуту у порядку, визначеному чинним законодавством України. Заявниками зазначено, що на даний час підприємницьку діяльність по обслуговуванню тимчасової пересувної споруди по АДРЕСА_2 здійснює ОСОБА_2 . 11.03.2019 року ФОП ОСОБА_2 звернулася до Центру надання адміністративних послуг ММР щодо укладення договору сервітуту для розміщення пересувної тимчасової споруди. Однак, Миколаївською міською радою не надано відповіді або відмови на звернення ФОП ОСОБА_2 . Також, зазначили, що на стіні павільйону залишено повідомлення про звільнення земельної ділянки. За час розгляду справи, є очевидна небезпека та вірогідність проведення демонтажу тимчасової споруди. Заявники вважають, що можливе проведення демонтажу тимчасової споруди, суттєво порушить їх права, свободи та інтереси.

З огляду на наведене заявники вважають, що існують підстави для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За приписами ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 ст. 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Статтею 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суддя також зазначає, що забезпечення позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивачів.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Заявниками до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів на підтвердження очевидної небезпеки проведення демонтажу тимчасової споруди.

Наведені заявником обставини, на думку суду, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним позивачем шляхом, оскільки матеріали даної справи не містять доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Тобто, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Вірогідність того, що можуть бути вчинені дії з демонтажу тимчасової споруди у майбутньому, не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Щодо забезпечення позову шляхом забезпечення подання адміністративного позову до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради та Департаменту внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради про скасування рішення в частині, суд зазначає, що такий вид забезпечення позову взагалі не передбачений статтею 151 КАС України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких обєктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення у справі, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявників, за захистом яких вони мають намір звернутися до суду, а також, що очевидними є ознаки протиправності дій/бездіяльності (рішень) суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів осіб, які мають намір звернутися до суду, такими діями/бездіяльністю (рішеннями).

Таким чином, суд доходить висновку, що заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою, недоведеною та непідтвердженою жодними належними доказами, а тому у забезпеченні позову слід відмовити.

Крім того, суд зауважує, що позивачі вже звертались до Миколаївського окружного адміністративного суду з аналогічної заявою про забезпечення позову (справа № 400/3844/19, суддя Лебедєва Г.В.), в задоволенні якої суд відмовив повінстю, про що виніс відповідну ухвалу від 06.11.2019р.

Керуючись ст.ст. 120, 150, 151, 154, 241, 243, 256, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу про відмову в забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала підписана суддею 28.11.2019 р.

Суддя І. А. Устинов