Справа № 1540/3501/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 р. м. ОдесаСправа № 1540/3501/18

Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 06 червня 2019 року о 17:26

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Голобородько Д.В.,

за участі:

представника апелянта Коротких О.М.,

представника позивача Гульчак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бєл-Транс» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «Бєл-Транс» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень № , № , № від 03 липня 2018 року, № , № , № від 05 липня 2018 року, № від 09 липня 2018 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду 06 червня 2019 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог, так як за результатами проведеної планової документальної перевірки позивача контролюючим органом обґрунтовано встановлено численні порушення норм податкового законодавства під час здійснення ним господарської діяльності.

В даному випадку, податковим органом виявлено, що господарські операції товариства з контрагентами: ПП «Фірма Грат», ТОВ «Густо Маркет», ТОВ «Тіротон», ТОВ «Тір-Буд 1», ТОВ «Консалтингова компанія «Юг-стандарт», ТОВ «Карго-Тім 20», ТОВ «Регулус Стимул», ТОВ «Текс Хауз», ТОВ «Технічний центр «Автогранд», ТОВ «Авто стандард Україна», ТОВ «Баз», ТОВ «Вілпорт, ТОВ «Вінагро-фуд», ТОВ «Гетрейд фірм», ТОВ «Дом уют», ТОВ «Меркурі дата», ТОВ «Пальміра-юг 2016», ТОВ «Профекс Груп», ТОВ «Торговий дім «Ліном», ТОВ «Трансмет-Юг»; ТОВ «Колотраст», ТОВ «Анріка», ТОВ Н-ВК «Нафтохімічні технології», ТОВ «Сонар-Компані», ПП «Тиса-оіл», ПП «Тиса-нафтогаз» не мали реального характеру та не підтверджені належними доказами.

При цьому, вже надані до суду підприємством первинні бухгалтерські документи не надавались до проведеної перевірки та не спростовують висновки податкового органу про порушення позивачем норм податкового законодавства.

Також, податковим органом встановлено факти неповного та несвоєчасного повернення до каси підприємства працівниками ТОВ «Бєл-Транс» коштів, наданих їм під звіт.

Крім того, податковий орган зазначає про завищеність зазначених позивачем витрат на професійну правову допомогу, які стягнуто судом першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 30 травня 2018 року по 19 червня 2018 року, на підставі плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на ІІ квартал 2018 року, наказу ГУ ДФС в Одеській області від 08 травня 2018 року № 3109 та направлень на перевірку від 24 травня 2018 року №4071/14-08 - №4077/14-08, ГУ ДФС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Бєл-Транс» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт № 000517/15-32-14-08/37136296 від 25 червня 2018 року, яким встановлено наступні порушення:

- п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого товариством завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток, на суму 739 572,00 грн., а також занижено податок на прибуток, на суму 8 269 810,00 грн.;

- п. 44.1 ст. 44, пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.6 ст. 201 ПК України, в результаті чого товариством занижено зобов`язання з ПДВ, на загальну суму 9 335 788,00 грн.;

- п. 2.11 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у Національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 грудня 2004 року №637, в результаті чого позивачем перевищено встановлені строки використання виданої під звіт готівки, а також за видачу готівкових коштів під звіт без повного датування щодо раніше виданих коштів, а саме сума готівки яка видана під звіт з порушенням строків використання склала 3 486 480,43 грн.;

- пп. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164, пп.пп. 170.9.1, 170.9.2 п. 170.9 ст. 170, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України, в результаті чого позивачем не утримано та не перераховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 994 037,06 грн.;

- пп. 1.2 п. 16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень, п. 163.1 ст. 163, пп.пп. 164.2.5, 164.2.11, пп. «е» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 170.9.1, 170.9.2 п.170.9 ст. 170, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України, в результаті чого відбулось неутримання та неперерахування до бюджету сум військового збору за період, що перевірявся, у розмірі 67 898,71 грн.;

- наказу Міністерства доходів і зборів України від 21 січня 2014 року № 49 Про ствердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» та пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, внаслідок чого встановлено подання позивачем податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум у триманого з них податку за формою №1-ДФ за перевіряємий період з помилками.

Враховуючи виявлені порушення, ГУ ДФС в Одеській області винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 03 липня 2018 року (т.1 а.с.98), яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, на суму 1 657 487,16 грн.

- № від 03 липня 2018 року (т. 1 а.с. 99), яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з військового збору, на суму 113 260,35 грн.;

- № від 03 липня 2018 року (т. 1 а.с. 100), яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції, у сумі 510,00 грн.;

- № від 05 липня 2018 року (т. 1 а.с. 101), яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість, на суму 9 335 788,00 грн., а також нараховані штрафні (фінансові) санкції, у сумі 2 333 947,00 грн.;

- № від 05 липня 2018 року (т. 1 а.с. 102), яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, на суму 739 572,00 грн.;

- № від 05 липня 2018 року (т. 1 а.с. 103), яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток, на суму 8 269 810,00 грн., а також нараховані штрафні (фінансові) санкції, у сумі 1 746 410,00 грн.;

- № від 09 липня 2018 року (т. 1 а.с. 104), яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції, у сумі 871 620,11 грн.

Не погоджуючись з отриманими податковими повідомленнями-рішеннями товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як товариством не допущено порушень вимог законодавства у перевіряємому періоді, з огляду на наступне.

Так, згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами, оскільки платники податків при здійсненні господарської діяльності не обмежені чинним законодавством у праві самостійно обирати найбільш оптимальний варіант ведення господарської діяльності, зокрема, не позбавлений права укладати договори із сторонніми особами щодо реалізації своїх окремих функцій.

Об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств, відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України - є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16, що затверджене наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31 грудня 1999 року, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників ПДВ з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/ орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв`язку).

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Частиною 2 ст. 3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно ч. 6 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин на податкові зобов`язання товариства, зокрема, вплинули його господарські операції з контрагентами: ПП «Фірма Грат», ТОВ «Густо Маркет», ТОВ «Тіротон», ТОВ «Тір-Буд 1», ТОВ «Консалтингова компанія «Юг-стандарт», ТОВ «Карго-Тім 20», ТОВ «Текс Хауз», ТОВ «Технічний центр «Автогранд», ТОВ «Авто стандард Україна», ТОВ «Баз», ТОВ «Вілпорт, ТОВ «Вінагро-фуд», ТОВ «Гетрейд фірм», ТОВ «Дом уют», ТОВ «Меркурі дата», ТОВ «Пальміра-юг 2016», ТОВ «Профекс Груп», ТОВ «Торговий дім «Ліном», ТОВ «Трансмет-Юг»; ТОВ «Колотраст», ТОВ «Анріка», ТОВ Н-ВК «Нафтохімічні технології», ТОВ «Сонар-Компані», ПП «Тиса-оіл», ПП «Тиса-нафтогаз», які на думку податкового органу не мали реального характеру.

При цьому, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для визнання реальними проведені господарські операції є встановлення факту придбання товарів (отримання послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

В даному випадку, ТОВ «Бєл-Транс» є автотранспортним підприємством, яке надає послуги з перевезення вантажу, має в своєму штаті 79 працівників та орендує значну кількість транспортних засобів, що підтверджується наданими до суду документами (т. 6 а.с. 78-90).

При цьому, з метою обслуговування наявних у користуванні товариства транспортирних засобів та здійснення господарської діяльності ним укладено договори з вищевказаними суб`єктами господарювання на постачання автозапчастин, паливно-мастильних матеріалів та надання відповідних послуг з обслуговування.

В свою чергу, товариством в обґрунтування своїх позовних вимог, надано до суду належним чином складені первинні бухгалтерські документами, що підтверджують реальність проведених господарських операцій, а також дають змогу встановити факт придбання товарів (отримання послуг) від зазначених контрагентів з метою використання їх у своїй господарській діяльності (т. 1 а.с. 159-252, т. 2 а.с. 1-252, т. 3 а.с. 1-250, т. 4 а.с. 1-251, т. 5 а.с. 1-214, т. 6 а.с. 78-264, т. 7 а.с. 25-250, т. 8 а.с. 1-250, т. 9 а.с.1-180, т. 13 а.с. 12-83).

Зокрема, між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі замовника) та ТОВ «Технічний центр «Автогранд» (в особі виконавця «СТО») укладено договір на виконання ремонтних робіт № 088/15 від 03 серпня 2015 року (а.с. 159-160 т. 1), за умовами якого СТО виконує технічне обслуговування та ремонт ДТЗ замовника, а останній зобов`язується оплатити надані послуги.

На підтвердження виконання умов договору товариством надано акти прийому-передачі виконаних послуг, рахунки-накладні (а.с. 161 т. 1, т. 2, т. 3, а.с .1-218 т. 4).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ПП «Тиса-нафтогаз» (в особі постачальника) укладено договір поставки № 14/01-16 від 14 січня 2016 року (а.с. 49 т. 5), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю паливно-мастильні матеріали, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов укладених договорів, а також факту поставки матеріалів, товариством надано видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні (а.с. 100-101, 208-210, 212-214 т. 5, а.с. 70-74 т. 13).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Тір-Буд 1» (в особі продавця) укладено договір купівлі-продажу № 29/12 від 30 грудня 2016 року (а.с. 219 т. 4), за умовами якого продавець зобов`язується передати покупцю товар, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов договору, а також факту поставки дизельного палива та скрапленого газу, товариством надано видаткові накладні (а.с. 220-227 т. 4).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «ГустоМаркет» (в особі постачальника) укладено договір поставки № 24/03 від 24 березня 2017 року (а.с. 228 т. 4), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю товар (шини), а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

Крім того, між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «ГустоМаркет» (в особі постачальника) укладено договір поставки № 23/10 від 23 жовтня 2017 року (а.с. 229 т. 4), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю товар (шини), а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов договору, а також факту поставки шин, товариством надано видаткові накладні (а.с. 230-240 т. 4).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «КК «Юг-стандарт» (в особі продавця) укладено договір купівлі-продажу № 013/12-15 від 16 грудня 2015 року (а.с. 241-242 т. 4), за умовами якого продавець зобов`язується передати покупцю товар, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов договору, а також факту поставки автозапчастин, товариством надано видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні (а.с. 243-251 т. 4).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Карго-Тім 20» (в особі постачальника) укладено договір поставки № 1/09 від 01 вересня 2015 року (а.с. 9-10 т. 5), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю товар (колісні диски), а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов договору, а також факту поставки дисків, товариством надано видаткові накладні та товарно-транспортні накладні (а.с. 11-17 т. 5).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ПП «Фірма Грат» (в особі постачальника) укладено договір поставки № 75 від 12 грудня 2016 року (а.с. 20-23 т. 5), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю товар, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов договору, а також факту поставки матеріалів, товариством надано видаткові накладні (а.с. 24-26 т. 5).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Текс Хауз» (в особі постачальника) укладено договір купівлі-продажу № 30-11/16 від 30 листопада 2016 року (а.с. 27-28 т. 5), за умовами якого продавець зобов`язується передати покупцю товар, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов договору, а також факту поставки мастильних матеріалів, товариством надано видаткові накладні (а.с. 29-47 т. 5).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Баз» (в особі продавця) укладено договір поставки № 30/09-15 від 30 вересня 2015 року (а.с. 51 т. 5), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю автозапчастини, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

Крім того, між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Баз» (в особі продавця) укладено договір поставки № 23/11-15 від 23 листопада 2015 року (а.с. 50 т. 5), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю автозапчастини, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов укладених договорів, а також факту поставки запчастин, товариством надано видаткові накладні, рахунки фактури (а.с. 52-59, 168-169, 182-189 т. 5).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Тіротон» (в особі постачальника) укладено договір на відпуск паливно-мастильних матеріалів № 32 від 18 грудня 2015 року (а.с. 10-18 т. 5), за умовами якого постачальник зобов`язується безперебійно постачати покупцю паливно-мастильні матеріали, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ПП «Тиса-оіл» (в особі постачальника) укладено договір поставки № 22/05-17-1 від 22 травня 2017 року (а.с. 61 т. 5), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю паливно-мастильні матеріали, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов укладених договорів, а також факту поставки матеріалів, товариством надано видаткові накладні та товарно-транспорті накладні (а.с. 102-114 т. 5).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Вілпорт» (в особі постачальника) укладено договір купівлі-продажу № 3 від 11 січня 2016 року, на підтвердження виконання умов якого, а також факту поставки товарів, товариством надано видаткові накладні (а.с. 16-20 т. 13).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Колотраст» (в особі постачальника) укладено договір поставки № 11-09/1 від 11 вересня 2017 року, на підтвердження виконання умов якого, а також факту поставки товарів, товариством надано видаткова накладі, товарно-транспортні (а.с. 91-92 т. 5, 79-82 т. 13).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Анріка» (в особі постачальника) укладено договір поставки № 00146 від 01 липня 2017 року (а.с. 62-63 т. 5), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю паливно-мастильні матеріали, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов укладених договорів, а також факту поставки товару, товариством надано видаткові накладні та рахунки на оплату (а.с. 84-90 т. 5).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ НВК «Нафтохімічні технології» (в особі постачальника) укладено договір поставки нафтопродуктів № 24-05/1 від 24 травня 2017 року (а.с. 64-65 т. 5), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю паливно-мастильні матеріали, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов укладених договорів, а також факту поставки матеріалів, товариством надано видаткові накладні та рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні (а.с. 93-99 т. 5, а.с. 75-79 т.13 ).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Авто стандарт Україна» (в особі постачальника) укладено договір поставки № 284 від 03 квітня 2017 року (а.с. 66-67 т. 5), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю паливно-мастильні матеріали та автозапчастин, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Пальміра-юг 2016» (в особі постачальника) укладено договір поставки продукції № 5 від 24 грудня 2015 року (а.с. 68-69 т. 5), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю паливно-мастильні матеріали та автозапчастин, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов укладених договорів, а також факту поставки матеріалів, товариством надано видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспорті накладні (а.с. 118-167, 175-178 т. 5).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «ТД «Ліном» (в особі постачальника) укладено договір поставки № 131 від 27 жовтня 2015 року (а.с. 93-94 т. 6), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю паливно-мастильні матеріали та автозапчастин, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов укладених договорів, а також факту поставки товарів, товариством надано додаткові угоди, видаткові накладні, рахунки оплати, товарно-транспорті накладні (а.с.81-83, 115-117 т. 5, а.с. 95 т. 6)

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Профекс Груп» (в особі постачальника) укладено договір поставки № 75 від 27 жовтня 2015 року (а.с. 91-92 т. 6), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю паливно-мастильні матеріали та автозапчастин, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов укладених договорів, а також факту поставки товарів, товариством надано видаткові накладні, рахунки фактури, товарно-транспорті накладні (а.с. 179-181 т. 5)

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Гетрейд фірм» (в особі постачальника) укладено договір поставки № 010901 від 01 вересня 2017 року, на підтвердження виконання умов якого, товариством надано видаткова накладі (а.с. 108-116 т. 6).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Сонар-Компані» (в особі постачальника) укладено договір поставки № 22/06/17-СК від 22 червня 2017 року, на підтвердження виконання умов якого, товариством надано видаткова накладі (а.с. 211 т. 5)

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Трансмет-Юг» (в особі постачальника) укладено договір купівлі-продажу № 27/04 від 27 квітня 2016 року (а.с. 100-102 т. 6), за умовами якого продавець зобов`язується передати покупцю товар, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов укладених договорів, а також факту поставки товарів, товариством надано видаткові накладні, рахунки оплати, товарно-транспорті накладні (а.с. 170-174 т. 5).

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Вінагро-фуд» (в особі постачальника) укладено договір постачання № 03/10-16 від 03 жовтня 2016 року (а.с. 103-107 т. 6), за умовами якого постачальник зобов`язується передати товар, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов укладених договорів, а також факту поставки товарів, товариством надано видаткові накладні, рахунки фактури (а.с. 190-191 т. 5)

Між ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Меркурі дата» (в особі постачальника) укладено договір поставки товару № 0424п1 від 24 квітня 2017 року (а.с. 21-22 т. 13), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю товар, а останній зобов`язується оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов укладених договорів, а також факту поставки товарів, товариством надано додаткові угоди, видаткові накладні (а.с. 27-69 т. 5).

Крім того, щодо операцій ТОВ «Бєл-Транс» (в особі покупця) та ТОВ «Дом уют» (в особі постачальника), згідно укладеного договору купівлі-продажу № 13/08-15Т від 13 серпня 2015 року, товариством надано податкову накладну від 24 серпня 2015 року, операції по якій скориговано розрахунком № 11 від 24 серпня 2015 року, як помилково зареєстровані (а.с. 150-151 т. 5).

В свою чергу, факт отримання та використання у своїй господарській діяльності товарів від зазначених контрагентів підтверджується наданими актами списання ТМЦ.

Між тим, встановлюючи відсутність факту проведення господарських операцій з вищевказаними контрагентами, податковим органом зазначено, що окрім наявних податкових та видаткових накладних товариством не надано до перевірки первинних бухгалтерських документів, підтверджуючих відповідні операції.

Проте, за виключенням контрагентів ТОВ «Тір-Буд 1», ТОВ «Консалтингова компанія «Юг-стандарт», ТОВ «Карго-Тім 20», ТОВ «Текс Хауз», ТОВ «Технічний центр «Автогранд», податковий орган не мав жодних сумнівів щодо фізичних можливостей інших контрагентів проводити спірні господарські операції з позивачем.

В свою чергу, щодо контрагентів ТОВ «Тір-Буд 1», ТОВ «Консалтингова компанія «Юг-стандарт», ТОВ «Карго-Тім 20», ТОВ «Текс Хауз», ТОВ «Технічний центр «Автогранд» податковим органом встановлено з наявної у нього податкової інформації факт відсутності певних основних засобів у зазначених контрагентів, а також інформацію про наявність ризикованих господарських операцій цих контрагентів з третіми особами.

Між тим, надаючи правову оцінку вказаним висновкам, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що у ході проведеної перевірки податковим органом не використовувались матеріали, складені за наслідком податкових перевірок та зустрічних звірок вказаних контрагентів.

В даному випадку, податковим органом використано лише загальну інформацію з його інформаційних баз та службового листування, не підкріплену відповідними первинними документами та вироками щодо посадових осіб зазначених контрагентів.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що відсутність у підприємств-контрагентів певних основних засобів та великої кількості працівників не може свідчити про фіктивність проведених господарських операцій, за наявності достатніх доказів, що містять відомості про господарську операцію та розкривають її зміст.

При цьому, контрагенти позивача не позбавлені права залучати до проведення робіт тимчасово найманих працівників, орендувати приміщення та інші основні засоби.

Крім того, податковий орган безпідставно посилається на отриману податкову інформацію щодо порушення контрагентами позивача норм податкового законодавства, так як чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку обов`язку донарахування йому певних податкових зобов`язання від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб`єктами господарювання.

В свою чергу, щодо факту ненадання товариством первинних документів до перевірки, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевикладених норм податкового законодавства вбачається, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку платника податків на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх для перевірки фіскальним органом.

При цьому, з аналізу положень ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вбачається, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

В даному випадку, товариством у своїй господарській діяльності використовувались документи, складені в електронній формі.

При цьому, ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити копії електронних документів на паперових носіях лише на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

В свою чергу, у якості підстави для ненадання відповідних документів контролюючому органу товариством зазначено, що 27 червня 2017 року невідомими особами здійснено несанкціоноване втручання в роботу комп`ютерів, серверу та програмного забезпечення товариства, внаслідок чого знищено всю базу даних, яка містилась в програмі « 1С» та програмі «М.E.Doc».

За наслідком відповідного втручання 30 червня 2017 року товариством написано заяву (повідомлення) до правоохоронних органів (т. 7 а.с. 22-23).

В свою чергу, листом від 14 липня 2017 року Біляївським відділом поліції ГУНП в Одеській області повідомлено товариство про стан розгляду заяви та зазначено, що на теперішній час кримінальні провадження щодо несанкціонованого втручання в роботу комп`ютерних систем та їх ураження вірусом «PETYA», централізовано розслідується Слідчим управлінням ГУ НП в Одеській області (т. 7 а.с. 24).

Крім того, колегія зазначає, що кібератака, яка мала місце у червні 2017 року набула великого резонансу в Україні та є загальновідомим фактом.

При цьому, з наданих позивачем пояснень вбачається, що про вказані обставини повідомлялось контролюючий орган у ході проведеної перевірки, проте, вони не зафіксовані в акті проведеної перевірки.

Між тим, колегія суддів зазначає, що податковий орган наділений не лише функцією покарання платників податків у зв`язку з наявністю певних спірних ситуацій, виниклих у процесі здійснення ними своєї господарської діяльності або сплати ними своїх податкових зобов`язань, а й функціями щодо запобігання та попередження останніх.

В даному випадку, на думку колегії суддів, податковий орган мав можливість перенести терміни проведення документальної перевірки платника податків за наслідком виявлення факту відсутності первинних документів у товариства.

В свою чергу, враховуючі наявність звернень товариства до правоохоронних органів, відкритого кримінального провадження, а також загальновідомої інформації про здійснену кібератаку в червні 2017 року, колегія суддів вважає можливим та реальним факт протиправного знищення електронних документів позивача.

З іншого боку, враховуючи факт дослідження відновлених у матеріалах справи документів та відсутність реальних доказів, які підтверджують неможливість контрагентів позивача провести спірні операції, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо встановлених податковим органом порушень, пов`язаних з несвоєчасним поверненням його працівниками готівкових коштів, виданих їм під звіт, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, товариством протягом 2017 року систематично надавались своїм працівникам кошти під звіт, які на думку податкового органу повернуті підприємству з порушенням строків, встановлених Положенням про ведення касових операцій в національній валюті в Україні № 637.

Внаслідок чого, податковим органом донараховано товариству зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, зобов`язання зі сплати військового збору, а також застосовано штрафні (фінансові) санкції.

В свою чергу, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в цій частині, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно пп. 165.1.11 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загальномісячного доходу платника податку не включаються кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані згідно із пунктом 170.9 статті 170 ПКУ, а також суми компенсаційних виплат в іноземній валюті, що виплачуються відповідно до закону працівникам дипломатичної служби, направленим у довготермінове відрядження.

Згідно п.п. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170 ПК України, передбачене оподаткування суми надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, та не повернутої у встановлений строк.

Податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму, а саме:

а) на відрядження - у сумі, що перевищує суму витрат платника податку на таке відрядження, розрахованій згідно із цим підпунктом.

б) під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій.

Відповідно до пп. 170.9.2 п. 170.9 ст. 170 ПК України, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку: а) завершує таке відрядження; б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.

За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або під час подання зазначеного звіту.

В даному випадку, з аналізу вищевказаних положень ПК України вбачається, що видача коштів під звіт з каси підприємства здійснюється у ході та для забезпечення його діяльності, з метою контролю за виконанням певних господарських операцій.

При цьому доходом для особи (працівника), яка отримала грошові кошти під звіт, є виключно надмірно виплачена сума, яка не повернута після здійснення розрахунків в межах п`ятиденного строку після закінчення виконання доручення по розпорядженню коштів, або закінчення відрядження.

Між тим, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що кошти, наданні ТОВ «Бєл-Транс» своїм працівникам на час виконання службових поїздок для здійснення окремих цивільно-правових дій, а саме придбання деталей на транспортні засоби, були повернуті такими працівниками позивачу під звіт до закінчення п`ятого банківського дня, як то передбачено вимогами спеціального нормативно-правового акту - ПК України.

При цьому, щодо посилань податкового органу на порушення позивачем п. 2.11 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у Національній Валюті України, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637, в результаті чого ТОВ «Бєл-Транс» перевищено встановлені строки використання виданої під звіт готівки, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно п. 2.11 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що видача готівкових коштів під звіт або на відрядження здійснюється відповідно до законодавства України. Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт.

Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження.

Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми.

Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Порядок складання звіту про використання коштів та його форма встановлена Наказом Міністерства фінансів України від 28 вересня 2015 року № 841 «Про затвердження форми Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання».

Відповідно до п. 3 Порядку, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт (далі - Звіт), подається до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує таке відрядження або завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок податкового агента платника податку, що надав кошти під звіт.

Згідно п. 4 Порядку, якщо платник податку не повертає суми надміру витрачених коштів протягом звітного місяця, на який припадає граничний строк (до закінчення третього або п`ятого, а в окремих випадках десятого чи двадцятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує відрядження або завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок податкового агента платника податку, що надав кошти під звіт), то така сума, розрахована з урахуванням пункту 164.5 статті 164 розділу IV Кодексу, підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 167.1 статті 167 розділу IV Кодексу за рахунок будь-якого оподатковуваного доходу (після його оподаткування) за відповідний місяць. У разі недостатності суми доходу - за рахунок оподатковуваних доходів наступних звітних місяців до повної сплати суми такого податку.

Згідно п. 1 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року №59, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади (поїздка державного службовця - за розпорядженням керівника державної служби), підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв`язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Відповідно до п. 2 Інструкції, у випадках, коли філії, дільниці та інші підрозділи підприємства знаходяться в іншій місцевості, місцем постійної роботи вважається той підрозділ, робота в якому обумовлена трудовим договором (контрактом). Службові поїздки працівників, постійна робота яких проходить у дорозі або має роз`їзний (пересувний) характер, не вважаються відрядженнями, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором, трудовим договором (контрактом) між працівником і власником (або уповноваженою ним особою/керівником).

В даному випадку, невикористані працівниками кошти видані їм під звіт, повертались до каси підприємства на наступний день після повернення таких осіб зі службових поїздок, що підтверджується наданими до суду видатковими ордерами, прибутковими ордерами, подорожніми листами, наказами про направлення працівника у службову поїздку, відповідними посвідченнями, звітами про виконання завдань та звітами про використання коштів (т. 10 а.с. 99-250, т.11 а.с. 1-250, т. 12 а.с. 1-250, т. 13 а.с. 1-11).

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено, що для обрахування строків повернення наданих під звіт коштів, визначених Положенням про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, поняття «відрядження» не відрізняється від поняття «службової поїздки», оскільки як і в першому так і в другому випадку передбачається перебування особи поза територіальними межами знаходження підприємства, де вони працюють, що позбавляє їх фізичної можливості повернути кошти, отримані під звіт, до повернення до місця знаходження підприємства.

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновками суд першої інстанції про те, що податковим органом протиправно донараховано товариству спірні зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, зобов`язання зі сплати військового збору, а також застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, колегія суддів вважає, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

В частині частково задоволеного судом першої інстанції клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у сумі 27 000,00 грн., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В даному випадку, сторони у справі (крім суб`єктів владних повноважень) мають право на розподіл понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

При цьому, аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

В свою чергу, наданими товариством доказами, дослідженими судом першої інстанції, підтверджено розмір понесених стороною витрат на професійну правничу допомогу, у сумі 27 000,00 грн.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною зі складністю даної справи та ціною позову.

З аналогічних підстав, колегія суддів вважає за необхідне стягнути понесені товариством витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, у загальній сумі 12 000,00 грн.

При цьому, сума витрат підтверджується платіжним дорученням, актом виконаних робіт та додатковою угодою, із зазначенням розрахунку затраченого часу (а.с.202-210 т.13 ).

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне стягнути відстрочений податковому органу судовий збір за подання даної апеляційної скарги, у сумі 564 038,12 грн. (25068360,62 грн. х 1,5 % х 150 %).

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року - без змін.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області відстрочений судовий збір за подання апеляційної скарги на користь Державної судової адміністрації України, у сумі 564038 (п`ятсот шістдесят чотири тисячі тридцять вісім гривень) 12 копійок, на реквізити: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код ЄДРПОУ отримувача - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); № рахунку отримувача UA6026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бєл-Транс» понесені на стадії апеляційного розгляду справи судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу, у загальній сумі 12000 (дванадцять тисяч) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 27 листопада 2019 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

А.В. Крусян