Справа № 215/2434/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 215/2434/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 р. (суддя Дєєв М.В., м. Дніпро) у справі №215/2434/19

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У травні 2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність відповідача протиправною, яка виявилася у порушені правового режиму розгляду його заяви від 20.02.2019 згідно порядку ст.ст. 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», ч. 1, 2, 8 ст. 11 Закону України «Про державну службу» і принципів ст. 3, 19, ч. 2 ст. 28 Конституції України;

- зобов`язати відповідача протягом п`ятнадцяти днів вжити заходи індивідуальним актом відповідно до ч. 2 ст. 3, ст. 28, 34 Конституції України, надати зазначені документи згідно заяви від 20.02.2019;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у незабезпеченні гарантій ст.ст. 3, 34, 55 Конституції України при розгляді заяви від 20.02.2019, окремим пунктом рушення.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06.05.2019 року позовну заяву позивача передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 року задоволено заяву позивача про звільнення від сплати судового збору, позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року позов повернуто позивачу, оскільки у наданий ухвалою 30.05.2019 року строк позивач не усунув недоліки позовної заяви.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, скаржник оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, зокрема зазначає, що оскаржена ухвала не відповідає вимогам ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішенням Європейського суду з прав людини у справах "Креуз проти Польши", "Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії" і зміст її не відповідає ст. 248 КАС України.

До позову було додано лише копію позову, але зазначено, що інші документи знаходяться в матеріалах справи.

Зазначає, що ч. 2 ст. 43 КАС України не зобов`язує позивача надавати копію паспорту.

Посилання на відсутність копії паспорту, позову не може бути визначальним без відкриття провадження у справі. У справі відсутні процесуальні документи, які свідчать про з`ясування суддею обставин щодо встановлення громадянства, повноліття позивача.

У змісті ухвали не зазначено місця і дати її постановлення, відсутня дата підписання ухвали. В описовій частині ухвали не зазначенні усі клопотання, не зазначені мотиви відхилення кожного аргументу, що є підставою для скасування ухвали. Ухвала не містить норм права, на які позивач посилався.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та окремою ухвалою направити позов за територіальною підсудністю.

Відзиву на апеляційну скаргу позивача до суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ухвали суду від 30.05.2019 року позов було залишено без руху, оскільки позивач не надав до суду:

- належним чином завірену копію паспорта громадянина України або іншого документа, що підтверджує адміністративну процесуальну дієздатність позивача;

- всіх додатків для направлення їх відповідачу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року позов повернуто позивачу відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, оскільки у наданий ухвалою 30.05.2019 року строк позивач не усунув недоліки позовної заяви.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції у зв`язку наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

В додатках до позову позивачем вказані: копія позову; копія заяви позивача від 20.02.2019 року, що знаходиться в матеріалах справи; заява про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 2.1.2 та п. 2.1.8 «Інструкції з діловодства в адміністративних судах України», затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 17 грудня 2013 року № 174, уся кореспонденція, що надходить до суду, приймається та реєструється службою діловодства (канцелярією). У разі відсутності або пошкодження документа, що унеможливлює використанню його за призначенням, складається акт у двох примірниках (додаток 6), який підписують працівники служби діловодства (канцелярії). Один примірник акта додається до вхідних документів, другий надсилається відправникові.

В матеріалах справи відсутні передбачені п. 2.1.8 «Інструкції з діловодства в адміністративних судах України», затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 17 грудня 2013 року № 174, акти про відсутність зазначених позивачем у позові додатків.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що свідчать про порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 161 КАС України.

Щодо ненадання позивачем документів на підтвердження його адміністративної процесуальної дієздатності як на підставу для повернення позову колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо:

1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

2) позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання;

3) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

4) позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору;

5) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

6) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу);

7) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;

8) якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу;

9) у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами) (ч. 1 ст. 43 КАС України).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь (ч. 2 ст. 43 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Адміністративний позов у цій справі поданий позивачем особисто. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що позивач є неповнолітнім або недієздатним, тому у суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав для висновку про відсутність адміністративної процесуальної дієздатності позивача.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ч. 2 ст. 160 КАС України та ст. 161 КАС України не передбачено долучення до позовної заяви документів, що посвідчують особу, яка її підписала.

Таким чином, висновок суду про відсутність у позивача адміністративної процесуальної дієздатності з підстав не надання документів на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності є таким, що не ґрунтується на нормах чинного процесуального законодавства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

В п. 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України" (Заява N63566/00) Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів вважає, що інші аргументи, наведені в апеляційній скарзі позивача, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 29, 243, 250, 311, 315, 320, 321, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 р. у справі №215/2434/19 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов