Справа № 9901/608/18
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 9901/608/18

Провадження № 11-435заі19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого Князєва В. С.,

судді-доповідача Золотнікова О. С.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю секретаря судового засідання Сороки Л. П.,

учасники справи:

представник позивача - Кравець Р . Ю.,

представник відповідача - Русакова І. Г.,

розглянула в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року (судді Юрченко В. П., Васильєва І. А., Пасічник С. С., Ханова Р. Ф., Хохуляк В. В.) у справі № 9901/608/18 за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання протиправним і скасування рішення та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до ВРП, у якому просила визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 04 травня 2018 року № 1331/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Тернопільського окружного адміністративного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

2. На обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що спірне рішення містить прямі посилання на рішення ВРП від 29 березня 2017 року № 4020/3дп/15-17, яким її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді подання про звільнення з посади, тоді як це рішення оскаржувалося в судовому порядку, а тому до вирішення справи судом не могло бути підставою для прийняття спірного рішення.

3. Крім цього, ВРП здійснила аналіз постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі № 819/3419/15 під головуванням судді ОСОБА_2., яке визнано законним і залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, натомість виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством.

4. На думку позивачки, оскаржуване рішення ВРП зводиться до того, що процесуальні порушення, які не вплинули на правильність вирішення справи по суті, призвели до порушення присяги судді, що не сумісне зі здійсненням правосуддя. ВРП розглянула і прийняла рішення у зв`язку з наявністю процесуальних порушень, які не були і не могли бути підставою для скасування чи зміни судового рішення, тобто мали місце процедурні порушення, які не впливають на правозастосування та вирішення спору, тому відсутні підстави для висновку про підрив авторитету правосуддя. Крім того, вказаним вище судовим рішенням було захищено права акціонерів, а тому незрозуміло, чому ані Дисциплінарна палата, ані ВРП не надали оцінки співмірності порушених прав акціонерів із застосованим до судді стягненням та не врахували, що в стороннього спостерігача та акціонерів авторитет правосуддя було укріплено та піднесено, а не підірвано.

5. ОСОБА_2 вказала, що у зв`язку з відсутністю обґрунтування незрозуміло, з яких підстав відповідач дійшов висновку, що позивачка, здійснивши розгляд указаної вище адміністративної справи, вичинила грубе порушення закону, яке мало наслідком підрив довіри до суду, що стало підставою для притягнення її до відповідальності у вигляді звільнення з посади.

6. Позивачка також зазначила, що серед підстав для прийняття оскаржуваного рішення ВРП указала на те, що суд не надав правової оцінки тій обставині, що з дня вчинення всіх оскаржуваних реєстраційних дій минуло більше шести місяців. Проте такі висновки відповідача є надуманими й не відповідають дійсності, оскільки під час отримання адміністративного позову вона не допустила порушень вимог статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в частині пропуску заявником шестимісячного строку на звернення до суду, адже початок перебігу такого строку було обчислено з часу, коли особа дізналася про порушене право.

7. За висновком відповідача, суд не надав правової оцінки факту підписання позовної заяви неуповноваженою особою, оскільки до позовної заяви не було додано довіреності на представництво у суді інтересів, проте під час подальшого судового розгляду справи було встановлено, що довіреність від імені позивачки наявна, однак з технічних причин випадково не була долучена до матеріалів справи, тому жодних протиправних наслідків у вигляді здійснення представництва без належних повноважень не настало і вказана обставина не вплинула на правильність вирішення справи по суті, що встановлено судами апеляційної та касаційної інстанцій.

8. Усупереч висновку ВРП про незалучення до участі в справі № 819/3419/15 третіх осіб (Закритого акціонерного товариства «Житомирські ласощі» (далі - ЗАТ «Житомирські ласощі») та Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ» (далі - ТДВ «ЖЛ»)), позивачка не вчиняла жодних дій з метою приховання факту розгляду вказаної справи, тому кожен учасник з обох товариств мав право звернутися з відповідним клопотанням та реалізувати свої процесуальні права, тим більше, як убачається з рішення Дисциплінарної палати, спір між указаними товариствами не єдиний, що є підставою для висновку, що учасникам було відомо про здійснювані судові процеси. З огляду на це висновок відповідача про усунення суддею третіх осіб від участі в судовому розгляді справи є безпідставним, оскільки клопотання про залучення цих осіб до участі в справі суду не заявлялись.

9. На думку ОСОБА_2 , не є обґрунтованим і висновок ВРП про порушення суддею норм процесуального права у зв`язку з нездійсненням заміни відповідача та допуском до участі в справі неналежного представника відповідача, оскільки за результатами переглядів справи судами апеляційної та касаційної інстанцій таке порушення не підтвердилось і рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

10. Позивачка також указала, що суддів вищих судових інстанцій, які переглядали вказану вище адміністративну справу в апеляційному та касаційному порядках, також намагалися притягнути до дисциплінарної відповідальності, але негативне рішення, яке є предметом оскарження, прийнято ВРП лише стосовно ОСОБА_2 , що, на її думку, свідчить про порушення відповідачем принципу пропорційності застосування дисциплінарного стягнення. До того ж зміст рішення, яким до неї застосовано дисциплінарне стягнення, складений відповідачем із порушенням принципу презумпції невинуватості, оскільки окремі формулювання фактично звинувачують позивачку у вчиненні злочину, що матиме наслідком негативний вплив на її ділову репутацію та подальшу кар`єру.

Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції

11. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 03 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовив.

12. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції керувався тим, що підстав для скасування оскаржуваного рішення ВРП, передбачених частиною другою статті 57 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII), немає, оскільки його прийнято та підписано повноважним складом ВРП, рішення містить визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

13. За висновком суду першої інстанції, законність подання Третьої Дисциплінарної палати ВРП, яке було предметом розгляду відповідача, встановлена ним під час розгляду скарги позивачки, про що було прийнято рішення від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18, а відтак доводи позивачки в частині обґрунтувань про невчинення нею дисциплінарного проступку під час прийняття і вирішення адміністративної справи № 819/3419/15 не можуть бути взяті до уваги та не підлягають дослідженню в межах цієї справи, адже таким фактам надано оцінку повноважним судом - Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду скарги ОСОБА_2 на рішення ВРП від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18.

Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог

14. Не погодившись із указаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначила, що суд першої інстанції прийняв рішення без установлення всіх обставин, що мають значення для справи.

15. На думку позивачки, суд першої інстанції фактично здійснив формальний розгляд та не перевірив належним чином дотримання конвенційних прав, зокрема не зауважив, що оскаржуване рішення ВРП не містить належного обґрунтування, хоч жодного права на «спрощене» рішення закон не надає. Суд першої інстанції не звернув уваги на дотримання та забезпечення судді «неупередженого» складу ВРП під час розгляду питання про звільнення з посади, а посилання на постанову Великої Палати Верхового Суду у справі № 11-497сап18 свідчить про формальність судового процесу та про відсутність на цьому етапі ефективного юридичного захисту.

16. ОСОБА_2 також наголосила на тому, що суд першої інстанції не перевірив дотримання її права на розгляд справи неупередженим складом ВРП. На думку позивачки, під час розгляду питання про звільнення їй не було надано можливості розглядати це питання неупередженим складом ВРП, оскільки під час вирішення інших питань ВРП вже висловила свою позицію щодо необхідності її звільнення, що не відповідає суб`єктивному критерію неупередженості та про що усно заявлялося в суді першої інстанції.

17. На переконання ОСОБА_2 , ВРП перевищила власні повноваження та не довела належними фактами і доказами наявності ознак дисциплінарного проступку, оскільки відсутність мотивів щодо наявності такого обов`язкового елемента дисциплінарного порушення, як підрив суспільної довіри до суду, є підставою скасування рішення, яким звільнено суддю саме за вчинення грубого порушення закону, що мало наслідком підрив суспільної довіри до суду. До того ж підстави, які слугували притягненню судді до відповідальності, не свідчать про те, що суддею було вчинено грубе порушення закону, що мало наслідком підрив суспільної довіри до суду, тому протиправним буде рішення й про звільнення судді з посади.

18. У скарзі також указано, що оскаржуване рішення винесено з порушенням вимог закону щодо пропорційності застосування дисциплінарної санкції, тому таке рішення підлягає скасуванню.

19. На підставі викладеного скаржниця просить скасувати рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги повністю.

Рух апеляційної скарги

20. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 06 травня 2019 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року, а ухвалою від 03 червня 2019 року призначила справу до розгляду в судовому засіданні.

Позиція учасників справи щодо апеляційної скарги

21. 05 серпня 2019 року до Великої Палати Верховного Суду від ВРП надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначив, що ВРП не погоджується з наведеними в апеляційній скарзі вимогами та вважає їх необґрунтованими. ВРП також указала, що з огляду на приписи частини четвертої статті 78 КАС України факт вчинення позивачкою істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішень відповідача та його дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді подання про її звільнення з посади підтверджуються постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 11-497сап18 і не потребують доказування. Крім того, оскаржуване рішення ВРП від 04 травня 2018 року № 1331/0/15-17 ухвалено в спеціальному приміщенні (нарадчій кімнаті) повноважним складом ВРП та підписано всіма її членами, які брали участь у його ухвалені, а тому немає підстав для скасування вказаного рішення. На підставі зазначеного ВРП просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

22. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивачки підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

23. Представник відповідачапросив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції

24. Указом Президента України від 15 червня 2012 року № 394/2012 ОСОБА_2 призначено на посаду судді Тернопільського окружного адміністративного суду строком на п`ять років.

25. 15 лютого 2017 року до ВРП надійшло звернення ОСОБА_3 , у якому він порушував питання про перевірку дій суддів під час здійснення ними правосуддя, у тому числі судді Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_2., при розгляді справи № 819/3419/15.

26. Третя Дисциплінарна палата ВРП ухвалою від 08 листопада 2017 року № 3620/3дп/15-17 відкрила дисциплінарну справу стосовно суддів Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 , Господарського суду Житомирської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5.

27. Розглядаючи скаргу, дисциплінарний орган ВРП дійшов висновку, що під час розгляду справи № 819/3419/15 за позовом ОСОБА_6 до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, легалізації об`єднань громадян Житомирського міського управління юстиції про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій і записів про них суддя ОСОБА_2 допустила низку істотних порушень норм процесуального права, чисельність і характер яких викликає достатньо обґрунтовані сумніви в здатності судді безсторонньо виконувати свої функції, порочить звання судді та завдає шкоди авторитету судової влади.

28. У своїй сукупності порушення норм процесуального права, допущені суддею ОСОБА_2 на момент їх вчинення, призвели до порушення присяги в розумінні пункту 1 частини другої статті 97 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI) у відповідній редакції (суддя вчинив дії, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя) і стали підставою для звільнення судді з посади. На час розгляду дисциплінарної справи відповідні дії судді містять ознаки істотного дисциплінарного проступку в розумінні пункту 7 частини дев`ятої статті 109 Закону Українивід 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) (суддя допустив грубе порушення закону, що підриває суспільну довіру до суду).

29. З наведених підстав Третя Дисциплінарна палата ВРП прийняла рішення від 13 грудня 2017 року № 4020/3дп/15-17, яким притягнула суддю Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 , суддю Господарського суду Житомирської області ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та відмовила у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді Господарського суду Житомирської області ОСОБА_5.

30. Згідно із цим рішенням суддю Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

31. ОСОБА_2 з таким рішенням Третьої Дисциплінарної палати ВРП не погодилася та оскаржила його до ВРП.

32. За результатами розгляду цієї скарги ВРП відхилила наведені в ній доводи, погодившись із висновком дисциплінарного органу про те, що очевидний, грубий та умисний характер допущених суддею ОСОБА_2 порушень має наслідком підрив авторитету правосуддя і що застосування дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади є пропорційним вчиненому проступку.

33. ВРП рішенням від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18 залишила без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 13 грудня 2017 року № 4020/3дп/15-17 про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

34. Вважаючи це рішення незаконним, ОСОБА_2 у травні 2018 року оскаржила його до суду.

35. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 грудня 2018 року (провадження № 11-497сап18) скаргу ОСОБА_2 на рішення ВРП залишено без задоволення, а рішення ВРП від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18 - без змін.

36. ВРП розглянула подання її Третьої Дисциплінарної палати про звільнення судді Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

37. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу матеріалу між членами ВРП від 10 квітня 2018 року доповідачем з розгляду подання Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 13 грудня 2017 року № 4020/3дп/15-17 визначено члена ВРП Малашенкову Т. М.

38. Дослідивши вказане подання та заслухавши виступ члена ВРП Малашенкової Т. М., ВРП прийняла рішення від 04 травня 2018 року № 1331/0/15-18, яким вирішила звільнити ОСОБА_2 з посади судді Тернопільського окружного адміністративного суду за вчинення істотного проступку на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України. Результати голосування: «за» - 14, «проти» - 0, «не брали участі в голосуванні» - 0.

39. Мотивами прийняття вказаного вище рішення стали встановлені Третьою Дисциплінарною палатою ВРП факти порушення присяги судді в розумінні пункту 1 частини другої статті 97 Закону № 2453-VI під час прийняття до провадження і розгляду адміністративної справи № 819/3419/15. Як уже зазначалось, рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 13 грудня 2017 року № 4020/3дп/15-17 залишено без змін рішенням ВРП від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18.

40. Законність рішення ВРП від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18 підтверджена постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 грудня 2018 року (провадження № 11-497сап18).

41. За результатами розгляду справи Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що ВРП, приймаючи оскаржуване рішення, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 1798-VIII, а також зазначила, що оспорюване рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких ВРП погодилася з висновком її Третьої Дисциплінарної палати про наявність правових підстав для застосування до судді ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення її з посади.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду, рішення якого переглядається

42. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

43. Частиною шостою статті 126 Конституції України встановлено підстави для звільнення судді, однією з яких є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді (пункт 3).

44. Порядок притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності визначено Конституцією України, законами № 1402-VIII та № 1798-VIII.

45. Статтею 108 Закону № 1402-VIII установлено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом № 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.

46. Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої та пункту 1 частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VIII одним із видів дисциплінарного стягнення стосовно судді є подання про звільнення судді з посади, який застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

47. Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, будь-який з таких фактів: суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду (пункт 1 частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VІІІ).

48. Статтею 112 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

49. Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, зокрема, ухвалює рішення про звільнення судді з посади (пункт 4 частини першої цієї статті).

50. Статтею 1 Закону № 1798-VIII передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

51. Відповідно до статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.

52. Згідно із частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

53. Відповідно до частин першої та третьої статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП.

54. Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

55. Частиною другою статті 57 Закону № 1798-VIII установлено, що рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

56. Згідно із частиною першою статті 5, частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена. Її засідання у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

57. Наявні в матеріалах справи документи, зокрема витяг з протоколу засідання ВРП від 04 травня 2018 року № 31 та ксерокопія оскаржуваного рішення ВРП, свідчать про те, що це рішення підписане повноважним складом ВРП та всіма її 14 членами, які брали участь у його ухваленні.

58. Таким чином, немає підстав, визначених пунктами 1 та 2 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

59. Оцінюючи рішення ВРП від 04 травня 2017 року № 1331/0/15-18 на його відповідність пункту 3 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, Велика Палата Верховного Суду вважає, що це рішення містить конкретну підставу звільнення позивачки, визначену Конституцією України, та є вмотивованим.

60. Так,підставою для звільнення ОСОБА_2 з посади судді слугувало рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 13 грудня 2017 року № 4020/3дп/15-17, залишене без змін рішенням ВРП від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18, про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування дисциплінарного стягнення у виді внесення подання ВРП про звільнення її з посади судді.

61. Крім цього, зазначене рішення ВРП було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, і Велика Палата Верховного Суду постановою від 13 грудня 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовила.

62. Вказане судове рішення Великої Палати Верховного Суду мотивовано тим, що рішення ВРП від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18 містить обґрунтовані мотиви, з яких ВРП погодилася з висновком її Третьої Дисциплінарної палати про наявність правових підстав для застосування до судді ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення її з посади.

63. У судовому рішенні вказано, що ВРП та її дисциплінарний орган не переглядали і не ревізували постанову, ухвалену суддею ОСОБА_2. 23 листопада 2015 року у справі № 819/3419/15, водночас у ньому детально обґрунтовано, в чому виражено допущення скаржницею низки істотних порушень норм процесуального права під час вирішення вказаної справи, наслідком яких є підрив суспільної довіри до суду. Так, під час дисциплінарного провадження встановлено, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року в справі № 819/3419/15 (суддя ОСОБА_2.) у повному обсязі задоволено позов ОСОБА_6 : визнано протиправними та скасовано всі реєстраційні дії та реєстраційні записи ЗАТ «Житомирські ласощі» за період з 03 грудня 2010 року по 15 березня 2011 року, а також реєстраційні дії щодо ТДВ «ЖЛ» у період з 19 травня 2011 року по 25 травня 2015 року. За результатами розгляду вказаної справи було відновлено правопопередника ТДВ «ЖЛ» - ЗАТ «Житомирські ласощі» з іншим складом учасників, ніж ТДВ «ЖЛ», та різними частками у статутному (складеному) капіталі товариств.

64. Тобто судове рішення у згаданій справі стосувалося прав ЗАТ «Житомирські ласощі», ТДВ «ЖЛ», яке на підставі ухваленої суддею постанови 27 листопада 2016 року було виключене з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Однак суддя ОСОБА_2. не залучила до участі в справі жодної із зазначених вище осіб, незважаючи на те, що рішення у справі може вплинути на їх права та обов`язки.

65. Також ВРП та її дисциплінарний орган звернули увагу на надзвичайно швидкий розгляд цієї справи - протягом 7 календарних днів з моменту проведення автоматизованого розподілу матеріалів, що є нехарактерним для судді ОСОБА_2. Повний текст судового рішення було виготовлено у день розгляду справи - 23 листопада 2015 року і скеровано відповідачу із супровідним листом, у якому зазначено «до виконання», а не «до відома», хоч рішення не набрало законної сили. Того ж дня о 20 год 15 хв текст судового рішення виданий державному реєстратору Лоханчуку В. А. особисто.

66. Під час дисциплінарного провадження з`ясовано також, що позовну заяву в справі № 819/3419/15 було подано за підписом Уварової В. Ю. як представника позивачки ОСОБА_6 , однак як на час звернення до суду з позовом, так і на час ухвалення судом першої інстанції рішення в справі були відсутні будь-які документи на підтвердження повноважень зазначеної особи на представництво інтересів позивачки. У ході перевірки належного виконання суддею професійних обов`язків як предмета дисциплінарного провадження ОСОБА_2 не було вжито передбачених процесуальним законом заходів щодо перевірки повноважень представника позивачки, при цьому за результатами розгляду справи позов, підписаний невстановленою особою, задоволено в повному обсязі, що в подальшому призвело до виключення юридичної особи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

67. Велика Палата Верховного Суду також установила, що у позовній заяві відповідачем указано Житомирське міське управління юстиції в Житомирській області в особі Реєстраційної служби, однак постановою від 23 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено до іншого відповідача - відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, легалізації об`єднань громадян Житомирського міського управління юстиції, хоч жоден із цих суб`єктів не брав участі в судовому розгляді, будь-якого процесуального рішення щодо заміни відповідача у справі суддя не приймав. До участі в судовому засіданні як представника відповідача було допущено Лоханчука В. А., проте, як з`ясував дисциплінарний орган ВРП, у матеріалах справи міститься довіреність, яка надавала йому право на представництво інтересів Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та їх посадових осіб, що не є стороною в справі, натомість документа, який би посвідчував його повноваження представляти саме відповідача, матеріали справи не містять, при цьому жодних правових підстав ототожнювати міське і головне управління юстиції немає.

68. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що та обставина, що судове рішення не було скасоване, не може вважатися як безумовне свідчення належного виконання суддею своїх професійних обов`язків у контексті вирішення питання про дисциплінарну відповідальність. Також у своєму рішенні ВРП погодилася з її дисциплінарним органом відносно того, що на час подання позовної заяви у справі № 819/3419/15 минув передбачений статтею 99 КАС України строк звернення до суду, оскільки позивачка порушувала питання про скасування реєстраційних дій, які були вчинені державним реєстратором, майже за п`ять років до моменту звернення до суду з позовом, однак суддя ОСОБА_2. на це уваги не звернула і не вирішувала питання про поновлення строку на звернення до суду. При цьому ВРП правильно відхилила доводи судді з приводу того, що позивачка ОСОБА_6 дізналася про порушення своїх прав з листа Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26 червня 2015 року, оскільки згаданий лист стосувався виключно суб`єкта звернення - ОСОБА_9 та не є офіційним роз`ясненням.

69. Велика Палата Верховного Суду погодилася також з висновком ВРП про те, що за результатами розгляду дисциплінарної справи щодо судді ОСОБА_2 Третя Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що чисельність і характер допущених нею порушень у їх сукупності, фактична імітація нею судового розгляду, різка відмінність її дій від звичайної практики судді, зокрема стосовно строків розгляду справи, свідчать, що такі порушення могли бути вчинені суддею лише умисно. Така поведінка судді ОСОБА_2. при виконанні професійних обов`язків викликає достатньо обґрунтовані сумніви в її здатності безсторонньо виконувати свої функції, порочить звання судді та завдає шкоди авторитету судової влади. ВРП, залишаючи без змін рішення її Третьої Дисциплінарної палати, погодилася з її висновком про те, що очевидний, грубий та умисний характер допущених суддею ОСОБА_2 порушень має наслідком підрив авторитету правосуддя і що застосування дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади є пропорційним вчиненому.

70. Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

71. Згідно з положеннями частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

72. Таким чином, у силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України факт вчинення позивачкою істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді подання про її звільнення з посади, не потребують доказування.

73. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що в межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (в тому числі мотиви ВРП й оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу).

74. Отже, рішення ВРП від 04 травня 2018 року № 1331/0/15-18 про звільнення ОСОБА_2 з посади судді прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстав для скасування вказаного рішення відповідно до частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII немає.

75. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що рішення відповідача про звільнення судді Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України є обґрунтованим.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

76. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

77. На підставі частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

78. Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянув справу з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга позивачки задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 266, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Князєв

Суддя-доповідач О. С. Золотніков

Судді: Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко

Т. О. Анцупова Н. П. Лященко

С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко

В. В. Британчук В. В. Пророк

Ю. Л. Власов Л. І. Рогач

М. І. Гриців О. М. Ситнік

Д. А. Гудима О. С. Ткачук

Ж. М. Єленіна В. Ю. Уркевич

О. Р. Кібенко О. Г. Яновська