Справа № 473/4873/19
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/4873/19
РІШЕННЯ

іменем України

"27" листопада 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретарів судового засідання Фінько О.П., Заблоцької М.М.,

перекладача Варшоломідзе І.,

представника позивача Пирожок О.Б.,

відповідача ОСОБА_1 , його представників Лукіянчина П.П., Черан Р.М., Клименка О.В., Степаняна Р.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_2 про примусове видворення, затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про примусове видворення, затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Вимоги обґрунтовано тим, що 22 листопада 2019 року співробітниками Управління карного розшуку ГУНП в м. Києві був затриманий та доставлений до приміщення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області уродженець ОСОБА_3 ) Давід, який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме, проживав без наявності документів, що б надавали йому право законного перебування на території України.

Проведеною перевіркою встановлено, що відповідач на початку 2019 року прибув на територію України у приватних справах поза пунктом пропуску через державний кордон України. Будь-яких дій щодо легалізації свого становища на території України не вчиняв. Територію України не покинув та перебуває на території України нелегально.

При цьому, 06 лютого 2015 року відносно громадянина Грузії ОСОБА_4 міграційною службою було прийнято рішення про заборону в`їзду на територію України строком на 5 років.

Проте відповідач не оскаржував та не виконав рішення про заборону в`їзду на територію України, ухиляється від виїзду за межі України.

За порушення встановлених правил перебування на території України 25 листопада 2019 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП з накладенням на нього штрафу в розмірі 5 100 грн.

22 листопада 2019 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про адміністративне затримання та поміщення ОСОБА_2 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Тому позивач просив про примусове видворення ОСОБА_2 з території України.

Також, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 буде ухилятись від виконання рішення про примусове видворення та не має документа, що посвідчує його особу, а також дає йому право на виїзд за межі території України, а тому ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області просило винести рішення про затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, необхідний для забезпечення ідентифікації та примусового видворення за межі України, а саме на шість місяців.

В судовому засіданні представник позивача Пирожок О.Б. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 , його представники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. При цьому вказували, що відповідач є громадянином України, а тому не може бути видворений за її межі та поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Також звертали увагу суду на численні процесуальні порушенні під час затримання та оформлення матеріалів відносно відповідача, що призвели до грубого порушення його прав.

Заслухавши пояснення представника позивача Пирожок О.Б., відповідача ОСОБА_1 , його представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 22 листопада 2019 року співробітниками Управління карного розшуку ГУНП в м. Києві був затриманий та доставлений до приміщення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області уродженець ОСОБА_3 ) Давід. Підставою затримання є порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме, проживання без наявності документів, що б надавали йому право законного перебування на території України.

Проведеною перевіркою встановлено, що відповідач на початку 2019 року прибув на територію України поза пунктом пропуску через державний кордон України. Будь-яких дій щодо легалізації свого становища на території України не вчиняв. Територію України не покинув та перебуває на території України нелегально.

06 лютого 2015 року відносно громадянина Грузії ОСОБА_4 міграційною службою було прийнято рішення про заборону в`їзду на територію України строком на 5 років.

Відповідач не оскаржував та не виконав рішення про заборону в`їзду на територію України, ухиляється від виїзду за межі України.

За порушення встановлених правил перебування на території України 25 листопада 2019 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП з накладенням на нього штрафу в розмірі 5 100 грн.

22 листопада 2019 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про адміністративне затримання та поміщення ОСОБА_2 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон), нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Ч. 3 ст. 3 Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Ч. 1 ст. 30 вказаного Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (ч. 1 ст. 288 КАС України).

Водночас, згідно ч. 4 ст. 30 Закону, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само уразі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або)забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з положеннями ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Тобто, Законом встановлено, що примусове видворення за межі території України та поміщення особи до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні застосовується лише відносно іноземців або осіб без громадянства та у випадках, встановлених Законом.

В судовому засіданні відповідачем ОСОБА_1 надано суду для огляду оригінал паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 від 26 червня 2014 року, виданий Перевальським РС УДМС України в Луганській області.

Факт видачі органами ДМС відповідачу вказаного документа в судовому засіданні також підтвердив й представник позивача.

Згідно копії висновку ДМС за результатами службового розслідування щодо підстав оформлення паспорту громадянина України від 05 липня 2016 року, паспорт серії НОМЕР_1 від 26 червня 2014 року, виданий Перевальським РС УДМС України в Луганській області визнано таким, що оформлений з порушенням вимог закону з подальшим його вилученням та знищенням. Висновок обґрунтований відсутністю інформації та доказів звернення відповідача у встановленому законом порядку з приводу набуття громадянства України та отримання паспорту громадянина України, підстав для набуття ним громадянства, а також неможливості проведення перевірки законності документування відповідача Перевальським РС УДМС України в Луганській області паспортом громадянина України у зв`язку з ліквідацією вказаного підрозділу та знаходження його архіву на тимчасово окупованій території.

Проте, згідно ст. 21 Закону України «Про громадянство України», рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Відповідно до п.п. 96, 97 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (далі - Порядок), подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом «б» пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

У разі припинення особою громадянства України або скасування рішення про оформлення набуття особою громадянства України територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, дипломатичні представництва чи консульські установи України вживають заходів до вилучення у цих осіб документів, які підтверджують громадянство України.

Таким особам територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, дипломатичні представництва чи консульські установи України видають довідку про припинення громадянства України або скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Питання щодо дальшого перебування на території України особи, яка припинила громадянство України або щодо якої скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України, вирішується відповідно до законодавства України (п. 121 Порядку).

Проте, матеріали справи не містять доказів, що прийняттю висновку про анулювання паспорта серії НОМЕР_1 від 26 червня 2014 року передувало скасування за встановленою законом процедурою рішення органу ДМС про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України.

Водночас, анулювання паспорту без прийняття рішення відносно законності набуття ОСОБА_1 громадянства України, яке обумовлене лише відсутністю в органу ДМС доступу до відповідного архіву з приводу встановлення законності набуття відповідачем громадянства, саме по собі не свідчить про втрату відповідачем громадянства.

Тому, на думку суду, позивачем в судовому засіданні не доведено ту обставину, що ОСОБА_1 не є громадянином України, що виключає можливість його видворення за межі території України та поміщення особи до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

За встановлених обставин, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 77, 241-246, 271, 289 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовної заяви Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_2 про примусове видворення, затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв