Справа № 280/1446/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/1446/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року (суддя Семененко М.О., повний текст складено 27.06.2019р.) по справі №280/1446/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просила:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у відмові прийняти до виконання виконавчий лист №810/4343/18 від 20.12.2018 про стягнення з боржника Центрального ОУПФУ на користь позивача коштів у сумі 54823.98 грн.

2) зобов`язати відповідача включити заборгованість перед позивачем за виконавчим листом №810/4343/18 від 20.12.2018 про стягнення коштів у сумі 54823.98 грн. до бюджетної програми КПКВ 3504040 Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою датою його першого надходження - 15.01.2019.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що подала до відповідача виконавчий лист №810/4343/18 від 20.12.2018, виданий Київським окружним адміністративним судом, про стягнення з Центрального ОУПФУ м.Запоріжжя коштів у сумі 54823,98 грн., що є несплаченою пенсією за певний проміжок часу. Проте, всупереч норм чинного законодавства відповідач повернув виконавчий лист з посиланням на пункт 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі Порядок 845), посилаючись на те, що виконавчий лист не підлягає виконанню органом Казначейства, та повідомив про необхідність звернення до органів Пенсійного фонду України. Позивачка, з посиланням на норми Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень та Закону України Про виконавче провадження, вважала відмову у прийнятті до виконання виконавчого листа протиправною, у зв`язку з чим звернулася до суду із позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби

України у Запорізькій області щодо повернення виконавчого листа №810/4343/18 від 20.12.2018 Київського окружного адміністративного суду на підставі листа від 15.01.2019 №13-08.3/224-454;

зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області прийняти виконавчий лист, виданий Київським окружним адміністративними судом від 20.12.2018 №810/4343/18 до виконання.

В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції не погодився з позицією відповідача яка полягала у тому, що виконання виконавчого листа №810/4343/18 від 20.12.2018 не належить до повноважень органів Державної казначейської служби України, оскільки стягнення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018р. З приводу такої позиції відповідача суд першої інстанції зазначив те, що Порядком №649 врегульовано механізм самостійного виконання органами Пенсійного фонду України судових рішень про нарахування (перерахунок) пенсійних виплат, а розрахунок належних до виплати сум здійснюється та підтверджується самими органами Пенсійного фонду України. Суд зазначив також те, що у спірному випадку сума коштів, які належить сплатити Центральному ОУПФУ м.Запоріжжя на користь позивача за виконавчим листом від 20.12.2018р, визначена судом, а отже така заборгованість має статус заборгованості за судовим рішенням і підлягає виконанню з урахуванням гарантій держави щодо виконання судових рішень, які визначені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Фактично позиція відповідача полягає у тому, що оскільки грошові кошти, які підлягають стягненню на користь позивачки за виконавчим документом, є пенсією за період з серпня 2015 року по травень 2018 року, то погашення такої заборгованості повинні здійснювати органи Пенсійного фонду України у відповідності до положень Порядку №649. Таку позицію відповідач обґрунтовує тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, яким визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Таким чином, як зазначає відповідач, на законодавчому рівні встановлено, що починаючи з 28.08.2018 виконання судових рішень, що набрали законної сили після 01.01.2013, стосовно стягнення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, здійснюється відповідно до Порядку №649.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини, які не заперечуються сторонами свідчать про те, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 у справі №810/4343/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Центрального ОУПФУ м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 54 823 грн. 98 коп., що є пенсією за період з серпня 2015 року по травень 2018 року. Стягнуто з Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 3 224 грн. 94 коп., що є пенсією за червень-липень 2018 року (а.с.202 - 210).

20.12.2018 Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №810/4343/18 щодо стягнення з Центрального ОУПФУ м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 54 823 грн. 98 коп., що є пенсією за період з серпня 2015 року по травень 2018 року (а.с.19).

Позивачка звернулася до ГУ ДКС України в Запорізькій області із заявою про виконання рішення суду на користь заявника (а.с.15,16).

Листом ГУ ДКС України в Запорізькій області від 15.01.2019 №13-08.3/224-454 виконавчий лист повернуто з посиланням на пункт 9 Порядку №845 та повідомлено, що механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, визначено Порядком №649. Закон України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень набрав чинності 01.01.2013. Таким чином виконання судових рішень, що набрали законної сили та видані або ухвалені після 01.01.2013, не належить до повноважень органів Державної казначейської служби України (а.с.17).

Позивачка звернулася до відповідача листом, в якому просила визнати протиправність листа №13-08.3/224-454 від 15.01.2019 та повідомити про готовність включити невиконане грошове зобов`язання за виконавчим листом №810/4343/18 від 20.12.2018 до бюджетної програми КПКВ 3504040 (а.с.21-23).

Листом від 04.02.2019 №13-08.3/569-1109 відповідач повідомив позивачку, що при здійсненні опрацювання виконавчого документа по справі №810/4343/18 вчиняв дії в межах наданих повноважень (а.с.24).

Також позивачка звернулася до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження, у якій просила прийняти до примусового виконання виконавчий лист №810/4343/18 від 20.12.2018 (а.с.36-37).

06.02.2019 за вих№1216-6534 Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області повідомив позивачку про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та роз`яснив, що вищезазначений виконавчий документ необхідно пред`явити безпосередньо до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (а.с.3-41).

Не погодившись з відмовою ГУ ДКС у Запорізькій області прийняти виконавчий лист Київського окружного адміністративного суду №810/4343/18 від 20.12.2018 до виконання, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, з огляду на таке.

За приписами статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України Про виконавче провадження рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України Про виконавче провадження, та особливості їх виконання.

Так відповідно до статті 2 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

За приписами статті 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження із заявою про виконання рішення суду.

Порядком №845 врегульовано механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

За змістом абзацу 3 пункту 2 Порядку №845 у тексті цього документа термін боржники вживається у такому значенні - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Згідно пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215 затверджено Положення про Державну казначейську службу України (далі - Положення №215), відповідно до пункту 1 якого Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення №215 Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Пунктом 9 Положення №215 встановлено, що Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

Відповідно до відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Центральне ОУПФУ м.Запоріжжя, яке є боржником за виконавчим листом №810/4343/18 від 20.12.2018, має організаційну правову форму - орган державної влади.

З огляду на вищезазначені норми права суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що виконання судових рішень про стягнення коштів, боржником за якими є Пенсійний фонд України або його територіальні органи, здійснюється Казначейством в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Як зазначено вище, позиція відповідача фактично полягає у тому, що оскільки грошові кошти, які підлягають стягненню на користь позивачки за виконавчим документом, є пенсією за період з серпня 2015 року по травень 2018 року, то погашення такої заборгованості повинні здійснювати органи Пенсійного фонду України у відповідності до положень Порядку №649.

З приводу таких аргументів відповідача слід зазначити наступне.

Порядок №649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 2 Порядку №649 боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Згідно з пунктами 3, 5, 6, 8, 10 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Отже зазначений Порядок №649 застосовується не до всіх судових рішень, за якими боржником є органи Пенсійного фонду України, а лише до рішень судів, за якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету. Тобто, до виконання судових рішень зобов`язального характеру, за якими на органи Пенсійного фонду України покладено обов`язок нарахувати (перерахувати) пенсійні виплати.

В той же час, встановлені у цій справі обставини справи свідчать про те, що позивачкою до виконання пред`явлено виконавчий лист про стягнення коштів з органу Пенсійного фонду України, у зв`язку з чим виконання такого виконавчого листа повинно здійснюватися у відповідності до положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку №845.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судові рішення про стягнення коштів і про зобов`язання боржника вчинити дії (нарахувати, перерахувати пенсію) є різними видами рішень. які виконуються у різному порядку.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення, в частині задоволених позовних вимог, з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року по справі №280/1446/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст..ст.328, 329 КАС України.

Вступна та резолютивна частини проголошені 26.11.2019р.

Постанова складена у повному обсязі 27.11.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк