Справа № 335/10993/19
Суддя: Калюжна В. В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Кудяршової Ю.І., за участю представника позивача Сапожнікової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції ст. лейтенанта поліції Петріва Олександра Юрійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП НП України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції ст. лейтенанта поліції Петріва Олександра Юрійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП НП України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в обґрунтування якого зазначив наступне.

19.09.2019 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1536012 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. за порушення вимоги п. 12.4. ПДР України. Так, в постанові зазначено, що 19.09.2019 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем NISSAN JUKE НОМЕР_1 , у населеному пункті, у м. Запоріжжі по вул. Миколи Ласточкіна, буд. 10-в, перевищила встановлене обмеження швидкості руху у 50 км/год на 31 км/год, та рухалась зі швидкістю 81 км/год, чим порушила вимоги п. 12.4. ПДР України «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».

Позивач з постановою не згодна, вважає, що вона є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням вимог чинного законодавства, через що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернулася до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 01.10.2019 року адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ відповідно до ст.ст. 268-272, 286 КАС України, відповідачу встановлено строк для подання відзиву.

18.10.2019 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, вважає його необґрунтованим, а свої дії законними, на підтвердження свої заперечень надав суду докази.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала на підставах, викладених у адміністративному позові, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з`явився, у відзиві просив суд проводити розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши відповідні положення Правил дорожнього руху України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч. 3 ст. 77 КАС України, докази суду надають учасники справи.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 19.09.2019 року ЕАК №1536012 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем NISSAN JUKE НОМЕР_1 , у населеному пункті, у м. Запоріжжі по вул. Миколи Ласточкіна, біля будинку № 10-в, перевищила встановлене обмеження швидкості руху у 50 км/год на 31 км/год, та рухалась зі швидкістю 81 км/год, чим порушила вимоги п. 12.4. ПДР України «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».

Постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1536012 від 19.09.2019 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення від 19.09.2019 року не вбачається доказів, які б підтверджували, що водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.4. ПДР України.

Разом із відзивом до суду надано відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно їхала по у м. Запоріжжі по вул. Миколи Ласточкіна, біля будинку АДРЕСА_1 10-в, однак доказів щодо перевищення швидкості саме транспортним засобом позивача та порушення ПДР України позивачем, відеозапис не містить.

Отже, дослідженими судом матеріалами справи не підтверджено наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого п. 12.4. ПДР України «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім постанови по справі про адміністративне правопорушення, відеозапису, що не встановлений у якості додатку до оскаржуваної постанови, інших додаткових доказів, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 , відповідачем зібрано не було та суду не надано, постанова таких доказів не містить, також, дані які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем в судове засідання надано не було.

За таких обставин, оскільки, під час розгляду справи, судом не було встановлено в діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР України, підтверджених належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕАК №1536012 від 19.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1536012 від 19.09.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.В. Калюжна