Справа № 160/9636/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2019 року Справа № 160/9636/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Карчагін Сергій Володимирович до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування акту, -
02.10.2019 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Карчагіна Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач), до Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якій позивач просить:
Позов мотивовано тим, що 04.08.2019 ОСОБА_1 був переведений до Криворізької установи виконання покарань № 3. Підстави для вчинення таких дій з боку відповідача не були повідомлені ні ОСОБА_1 , ні його адвокату.
Документи, за якими відбулось відправлення позивача до Криворізької установи виконання покарань № 3 ні органом досудового розслідування, ні прокуратурою, ні судом не видавались.
Підставою для прийняття письмового розпорядження відповідачем став рапорт начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» від 23.07.2019, який не може бути підставою для прийняття рішення про переміщення позивача, оскільки такий документ не передбачено Інструкцією № 847/5.
Через переведення позивача до іншої установи, яка розташована за межами міста Дніпро, позивач тривалий час був позбавлений права на правову допомогу. Необхідність для адвоката, який мешкає і працює у м. Дніпро, де ведеться судове слідство, здійснювати значний шлях, що становить перешкоду у доступі до адвоката та викликає невиправдані труднощі у процесі надання правової допомоги.
Крім того, переведення позивача до віддаленої від його родини установи становить порушення статті 8 Конвенції, з огляду на те, що втрата контакту з близькими родичами стала неминучою.
Оскільки відповідачем безпідставно прийнято рішення про переведення позивача до іншої установи позовні вимоги підлягають задоволенню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/9636/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
04 листопада 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свої доводи наступним.
До відповідача надійшов лист слідчого слідчої групи з повідомленням про доцільність переведення ОСОБА_1 (організатора вчинення злочину) до іншого закладу виконання покарань в межах Дніпропетровської області, з метою уникнення тиску на підозрюваного, який також утримується в ДУВП № 4 та готовий сприяти розслідуванню, однак побоюється за життя та здоров`я своє та своїх близьких.
До начальника Міжрегіонального управління звернувся з рапортом начальник державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» про переведення ОСОБА_1 до іншої установи на весь період його ув`язнення.
Також до Міжрегіонального управління була надана негативна характеристика на ОСОБА_1 .
На підставі вищевказаних документів та у відповідності до п. 4.2 другого розділу Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, виконуючий обов`язки начальника Міжрегіонального управління Сало Д. В. видав письмове розпорядження Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» про здійснення переведення ОСОБА_1 до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3».
Керівник Міжрегіонального управління діяв правомірно та в межах повноважень, а переведення ОСОБА_1 до іншої установи стало наслідком його власної поведінки, описаної в рапорті начальника ДУВП № 4.
Інструкція, на яку посилається позивач регламентує діяльність відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, а не діяльність Міжрегіональних управлінь, з питань приймання до установ (СІЗО), обліку, переміщення під вартою (конвоювання) засуджених (осіб, які тримаються під вартою), звільнення їх з установ (СІЗО) та з інших питань, пов`язаних з виконанням вироків судів та інших установ, а не процедуру та підстави прийняття рішень про переведення засуджених (осіб, які тримаються під вартою) до установ виконання покарань та слідчих ізоляторів.
04.11.19 Дніпропетровським окружним адміністративним судом отримано пояснення по справі адвоката позивача, в якому вказано, що лист Слідчого управління та рапорт начальника ДУВП № 4 не є законодавчо встановленими документами, на підставі яких для прийняття рішення про переміщення позивача.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був затриманий 17.05.2019 року СУ ГУНП у Дніпропетровській області за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого частиною 3 статті 311 Кримінального кодексу України.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2019 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 год. 50 хв. 13.07.2019.
21.05.2019 ОСОБА_1 був поміщений до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2019 позивачу продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 02.09.2019.
04.08.2019 ОСОБА_1 прибув до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань № 3».
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2019 ОСОБА_1 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 год. 50 хв. 29.10.2019.
Ухвалою Індустріального суду м. Дніпропетровська від 22.10.2019 ОСОБА_1 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 год. 50 хв. 20.12.2019.
17.07.2019 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції надійшов лист Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому висловлено доцільність переведення ОСОБА_1 до іншого закладу виконання покарань в межах Дніпропетровської області, з метою уникнення тиску зі сторони підозрюваного (організатора вчинення злочину) ОСОБА_1 на підозрюваного ОСОБА_4
22.07.2019 року лейтенантом внутрішньої служби Булах М. Д. начальнику ДУВП 3 Калашникову І. С. подано рапорт про наявність підстав для звернення до керівництва Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про переведення ув`язненого ОСОБА_1 до іншої установи на весь термін його ув`язнення.
Рапорт мотивовано тим, що за час перебування в установі ув`язнений зарекомендував себе з негативної сторони. Намагається налагодити доставку заборонених предметів на територію установи, а саме засобів мобільного зв`язку. Намагається схилити співробітників установи до вступу у неслужбові стосунки шляхом підкупу. Постійно намагається здійснювати вплив на співучасників злочину що утримуються разом з ним, шляхом погроз та залякувань через інших ув`язнених шляхом створення конфліктних ситуацій за їх участю з метою надання показань у кримінальному провадженні на свою користь. За характером впертий, врівноважений, по відношенню до представників адміністрації ввічливий, хитрий, що дає останньому змогу входити в довіру.
Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення перешкоджання встановлення істини у кримінальному провадженні та попередження непорозумінь і конфліктних ситуацій між ув`язненими та співробітниками установи, що можуть призвести до можливих непередбачуваних наслідків, подано рапорт.
Згідно з характеристикою на ув`язненого ОСОБА_1 , затвердженою начальником ДУВП № 4, за час тримання в установі характеризував себе негативно, вимоги режиму не дотримувався, за період утримування до нього було застосовано одне дисциплінарне стягнення. Не дотримується правомірних відносин з співробітниками установи, не виконує передбачені законом вимоги адміністрації. На профілактичному обліку установи перебуває, як схильний до втечі та розповсюдження наркотичних речовин. Ув`язнений та його родичі до органів судочинства не звертались із заявами щодо надання побачень в умовах Дніпровської УВП № 4, звернень від ув`язненого не надходило. У відношенні до інших ув`язнених конфліктний. На виховні заходи не реагує взагалі. Позитивні висновки не робить. Вину у скоєному злочині не визнає та не усвідомлює.
Начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» полковнику внутрішньої служби Калашнікову І. С. Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції за підписом виконуючого обов`язки начальника управління Сало Д. В. направлено розпорядження від 23.07.2019 № 3-4994/Е, згідно з яким, у зв`язку зі службовою необхідністю , керуючись п. 4.2 ч. 4 розділу ІІ «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.03.2013 № 460/5, вимагається забезпечити переведення з подальшим триманням з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань № 3» ув`язненого ОСОБА_1 , 1979 р.н.
Копію розпорядження направлено начальнику Державної установи «Криворізька установа виконання покарань № 3».
Надаючи правову оцінку наявності законних підстав для надання відповідачем розпорядження про переведення ОСОБА_1 , суд встановив наступне.
Інструкція про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 № 847/5 регламентує діяльність відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень (далі - підрозділ) установ виконання покарань (далі - установа) та слідчих ізоляторів (далі - СІЗО) з питань приймання до установ (СІЗО), обліку, переміщення під вартою (конвоювання) засуджених (осіб, які тримаються під вартою), звільнення їх з установ (СІЗО) та з інших питань, пов`язаних з виконанням вироків судів та інших судових рішень.
Пунктом 1.2 Інструкції № 847/5 встановлено, що підрозділи установ (СІЗО) виконують такі функції:
забезпечують контроль за відповідністю встановленого комісією з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення, що утворюється в міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, рівня безпеки установи(п. 1.2.9);.
готують та направляють до Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України відповідні повідомлення(п. 1.2.12).
Підрозділ стежить за обґрунтованістю тримання в установі (СІЗО) засудженого (особи, яка тримається під вартою), виконанням судових рішень та рішень, прийнятих Міжрегіональною комісією щодо визначення рівня безпеки установи.(п. 4.4 Інструкції № 847/5)
У разі встановлення факту безпідставного прийняття рішення Міжрегіональною комісією про визначення засудженому рівня безпеки установи підрозділ направляє необхідні матеріали начальнику міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, якому підпорядковується Міжрегіональна комісія, що прийняла це рішення, для його перегляду.(п. 4.15.8 Інструкції № 847/5)
У разі встановлення факту тримання в одній установі осіб, які засуджені за злочин, вчинений у співучасті, невідкладно запитується наряд у Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України на переведення засудженого, який пізніше прибув до установи.(п. 4.15.9 Інструкції № 847/5)
Переміщення під вартою (конвоювання) засуджених (осіб, які тримаються під вартою) з установ (СІЗО) проводиться відповідно до вимог законодавства на підставі нарядів Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України та міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, які видано у межах компетенції.(п. 8.1 Інструкції № 847/5)
Адміністрація установи (СІЗО) у разі отримання документа на відправлення засудженого (особи, яка тримається під вартою) негайно направляє його (її) в установленому порядку до пункту призначення. Переміщення під вартою засудженого (особи, яка тримається під вартою) з установи (СІЗО) працівниками інших правоохоронних органів на підставі ухвали слідчого судді, суду або органів досудового розслідування дозволяється у разі наявності належно оформлених документів та письмового розпорядження керівника міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції за місцезнаходженням установи (СІЗО), в якій (якому) тримається засуджений (особа, яка тримається під вартою), або Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України. (п. 8.6 Інструкції № 847/5)
Якщо відправити засудженого (особу, яка тримається під вартою) з установи (СІЗО) в зазначений строк неможливо, про це негайно повідомляється орган, у розпорядження якого необхідно доставити цю особу.(п. 8.7 Інструкції № 847/5)
Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджені наказом Міністерства юстиції України 18.03.2013 № 460/5 (втратили чинність 02.08.2019), редакція, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до Кримінального процесуального та Кримінально-виконавчого кодексів України, Закону України «Про попереднє ув`язнення» регулюють порядок і умови тримання у слідчих ізоляторах (далі - СІЗО) осіб, які тримаються під вартою, і окремих категорій засуджених до позбавлення волі.
Переведення ув`язнених з одного СІЗО до іншого, що розташований у межах однієї області чи Автономної Республіки Крим, здійснюється за письмовим розпорядженням начальника територіального органу управління ДПтС України з обов`язковим письмовим повідомленням про це особи чи органу, які здійснюють кримінальне провадження, та відповідного прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів при проведенні досудового розслідування.(пункт 4.2 розділу ІІ Правил № 460/5)
Ув`язнені і засуджені, підозрювані або обвинувачені в одному кримінальному провадженні за наявності письмового розпорядження слідчого або слідчого судді (суду), який здійснює кримінальне провадження, тримаються окремо.(п. 1.5 Правил № 460/5)
У разі підтвердження інформації про реальну загрозу життю і здоров`ю ув`язненого чи засудженого, з метою збереження даних досудового розслідування, захисту від можливих посягань та запобігання вчиненню ним нового злочину або за наявності на те медичних підстав, за вмотивованою постановою про переведення ув`язненого (засудженого) в одиночну камеру (додаток 5), санкціонованою прокурором, він може триматися в одиночній камері.(п. 1.9 Правил № 460/5)
Згідно частини 5 статті 535 КПК України, до набрання обвинувальним вироком законної сили обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не може бути переведений у місце позбавлення волі в іншу місцевість.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.
Буквальний зміст наведених норм права свідчить, що законом визначено вичерпний перелік установ, в яких можуть триматися підозрювані, обвинувачені (підсудні) та засуджені, вирок щодо яких не набрав законної сили. Такими установами є: слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, а в окремих випадках - ізолятори тимчасового тримання в межах однієї місцевості.
Приписами статті 8 Закону України «Про попереднє ув`язнення» встановлено, що взятих під варту осіб тримають у маломісних або загальних камерах. У виняткових випадках, з метою збереження слідчої таємниці, захисту ув`язнених від можливих посягань на їх життя чи запобігання вчиненню ними нового злочину, або за наявності на те медичних підстав за мотивованою постановою особи, установи, в провадженні яких знаходиться справа, чи начальника установи для попереднього ув`язнення, санкціонованою прокурором, їх можуть тримати в одиночних камерах. Застосування цього заходу до неповнолітніх не допускається, а в разі виникнення загрози їх життю вони переводяться до іншої маломісної або загальної камери.
Обвинувачених або підозрюваних в одній і тій же справі за наявності розпорядження особи або органу, у провадженні яких знаходиться справа, тримають роздільно.
З аналізу вищевикладених норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, встановлено, що ув`язнені і засуджені, підозрювані або обвинувачені в одному кримінальному провадженні за наявності письмового розпорядження слідчого або слідчого судді (суду), який здійснює кримінальне провадження, тримаються окремо. Переведення ув`язнених з одного СІЗО до іншого, що розташований у межах однієї області чи Автономної Республіки Крим, здійснюється за письмовим розпорядженням начальника територіального органу управління ДПтС України.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що прийняття виконуючим обов`язки керівника Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції розпорядження про переведення ОСОБА_1 з ДУВП №4 до КУВП № 3 було обумовлено отриманням листа Слідчого управління про доцільність переведення ув`язненого та рапорту керівника ДУВП № 4.
Крім того, наявність підстав для переведення ОСОБА_1 до іншої установи виконання покарань було обумовлено можливим тиском саме ОСОБА_1 на членів організованої ним злочинної групи, що знайшло своє підтвердження у рапорті працівника ДП «Дніпровська установа виконання покарань № 4».
Доводи представника позивача про втрату контакту з родиною спростовано тим, що ні ОСОБА_1 , ні члени його родини не звертались до суду, слідчих органів, установи виконання покарань із заявами про побачення.
Таким чином, судом не встановлено порушення відповідачем прав ОСОБА_1 пов`язаних із переведення його до іншого закладу виконання покарань в межах однієї області.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.
Отже, судом встановлено, що відповідач, приймаючи рішення про переведення ОСОБА_1 до іншого закладу виконання покарань у межах однієї області діяв на підставі письмового розпорядження слідчого слідчої групи, тобто у межах повноважень, наданих йому приписами Правил № 460/5.
Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, на користь позивача не стягуються всі здійснені ним судові витрати.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Карчагін Сергій Володимирович до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування акту - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна