Справа № 440/3159/19
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 листопада 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/3159/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Протас О.М.,

представника позивача - Пусан Є.В.,

представника відповідача - Тур Н.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішень про застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2019 року (згідно відбитку поштового штампу на конверті) фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказу від 02.10.2018 №2527 "Про проведення документальної планової виїзної фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )", податкових повідомлень-рішень від 14.12.2018 №, №, №, №, №, №, №, №, рішень про застосування штрафних санкцій від 14.12.2018 №, №, № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2018 №Ф-.

Ухвалою суду від 27.08.2019 позовну заяву ФО-П ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №440/3159/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09:30 17.09.2019, яке відкладалося на 11:15 01.10.2019 та в якому оголошувалися перерви до 09:30 22.10.2019 та до 14:30 21.11.2019.

21.11.2019 до суду від ФО-П ОСОБА_1 надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій від 14.12.2018 № та №, яка прийнята судом до розгляду.

Поряд з цим, 21.11.2019 від позивача до суду надійшла заява про поновлення строку для звернення до суду з вимогами про оскарження наказу від 02.10.2018 №2527 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )", рішення про застосування штрафних санкцій від 14.12.2018 № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2018 №Ф-. Вказану заяву ФО-П ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що при визначенні строку звернення до суду з вказаними вимогами вона керувалася нормами статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту 41.1 статті 41, пункту 56.18 статті 56 та пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, вважаючи, що строк звернення до суду складає 1095 днів з дня отримання оскаржуваних наказу, рішення та вимоги, як інших рішень контролюючого органу. При цьому, позивач зауважувала на несталу судову практику щодо строків звернення до суду з позовними вимогами про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки), вказувала на вжиття заходів досудового врегулювання спору шляхом звернення до ДФС України з відповідною скаргою, а також на звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування спірних наказу, рішення та вимоги вперше ще 19.04.2019, за наслідками розгляду якого останній було залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (справа №440/1413/19).

В підготовчому засіданні 21.11.2019 представник позивача наполягав на визнанні причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення такого строку.

В свою чергу, представник управління в підготовчому засіданні наполягала на залишенні позовної заяви ФО-П ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу від 02.10.2018 №2527, рішення від 14.12.2018 № та вимоги від 14.12.2018 №Ф- без розгляду.

Оцінюючи доводи представників сторін, обґрунтованість заяви позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац 1 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначає, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як слідує з матеріалів справи, 02.10.2018 начальником ГУ ДФС у Полтавській області С. Садовим прийнято наказ №2527 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )", який в розумінні положень пункту 56.18 статті 56 та пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України є іншим рішенням контролюючого органу, а відтак, може бути оскаржений у судовому порядку протягом 1095 днів з дня його отримання платником податків.

Таким чином, позивач звертаючись 19.08.2019 (згідно відбитку поштового штампу на конверті) до суду з даною позовною заявою в частині вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 02.10.2018 №2527 не пропустила визначеного законодавством трирічного строку на звернення до суду, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав як для поновлення ФО-П ОСОБА_1 такого строку, так і для залишення позовної заяви в частині вказаних вимог без розгляду.

Що ж стосується дотримання ФО-П ОСОБА_1 строків звернення до суду з позовною заявою в частині вимог про визнання протиправними та скасування рішення від 14.12.2018 № та вимоги від 14.12.2018 №Ф-, то, за висновком суду, на правовідносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної зі збором та веденням обліку єдиного внеску поширюється дія Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

За приписами статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Отже, вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманими вимогою та рішенням, якими є адміністративний чи судовий вид оскарження.

Як встановлено судовим розглядом, 14.12.2018 на підставі приписів статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" контролюючим органом відносно позивача винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пенсі за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №.

Не погодившись з вказаними вимогою та рішенням позивач оскаржила їх в адміністративному порядку до ДФС України (скарга від 04.01.2019).

З наявних у справі документів слідує, що рішенням ДФС України від 08.02.2019 №6420/6/99-99-11-05-02-25 про результати розгляду скарги оскаржувані вимога та рішення залишені без змін, а скарга ФО-П ОСОБА_1 - без задоволення.

Частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з копії конверту та не заперечується учасниками справи, рішення ДФС України від 08.02.2019 №6420/6/99-99-11-05-02-25 позивач отримала 13.02.2019.

Разом з тим, з даним позовом, що містить позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення від 14.12.2018 № та вимоги від 14.12.2018 №Ф-, ФО-П ОСОБА_1 звернулася до суду лише 19.08.2019, тобто з пропуском встановленого законодавством строку.

З приводу доводів позивача щодо необхідності застосування в спірному випадку строку звернення до суду з вказаними вимогами, визначеного саме Податковим кодексом України (1095 днів), суд зазначає, що згідно пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Вказане свідчить про те, що положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", строк звернення до адміністративного суду визначений приписами пункту 56.18 статті 56, статті 102 Податкового кодексу України не застосовується.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 31.01.2019 у справі №802/983/18-а, від 17.07.2019 у справі №0740/1050/18 та від 08.08.2019 у справі №480/106/19.

Як наслідок, посилання ФО-П ОСОБА_1 на несталу судову практику щодо строків звернення до суду з позовними вимогами про оскарження рішень контролюючих органів, прийнятих в межах Закону України Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", судом оцінюються критично.

У заяві про поновлення строку звернення до суду з вимогами про оскарження рішення від 14.12.2018 № та вимоги від 14.12.2018 №Ф- позивач також наполягає на дотриманні нею тримісячного строку звернення до суду, оскільки вперше позовну заяву, яка містила вимоги про визнання протиправними та скасування вказаних рішення та вимоги, нею було подано до Полтавського окружного адміністративного суду ще 19.04.2019 (справа №440/1413/19).

З цього приводу суд вважає за доцільне зазначити, що за даними системи "Діловодство спеціалізованого суду" 19.04.2019 ФО-П ОСОБА_1 дійсно було подано до суду позовну заяву до ГУ ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУДФС у Полтавській області від 02.10.2018 №2527 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )"; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, , , , , , , від 14.12.2018, рішень про застосування штрафних санкцій №, , від 14.12.2018 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.12.2018.

Ухвалою суду від 15.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №440/3638/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

Разом з тим, у подальшому, ухвалою суду від 19.06.2019 у справі №440/3638/19 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

При цьому, суд зауважує, що підставою для прийняття вказаної ухвали слугувало те, що позивач повторно не прибула у судове засідання, будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце засідання та не повідомила про причини такої неявки.

За доцільне також відмітити, що жодних документальних доказів на підтвердження поважності причин неприбуття до суду в засідання з розгляду справи №440/3638/19 позивач до заяви про поновлення строку звернення до суду з вимогами про оскарження рішення від 14.12.2018 № та вимоги від 14.12.2018 №Ф- не надала.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску ФО-П ОСОБА_1 строку звернення до суду в частині позовних вимог про оскарження рішення про застосування штрафних санкцій № від 14.12.2018 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.12.2018 поважними та поновлення такого строку.

Таким чином, заява позивача від 21.11.2019 про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає, а позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення № від 14.12.2018 та вимоги №Ф- від 14.12.2018 підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 243, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання причин пропуску строку на звернення до суду поважними та його поновлення в частині позовних вимог про оскарження наказу ГУ ДФС у Полтавській області від 02.10.2018 №2527 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )", рішення про застосування штрафних санкцій № від 14.12.2018 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.12.2018 відмовити.

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення ГУ ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 14.12.2018 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.12.2018 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Повний текст ухвали складено 26 листопада 2019 року.

Суддя О.В. Гіглава