Справа № 420/6517/19
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
02 грудня 2019 року м. Одеса Справа № 420/6517/19
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Іванов Е.А. розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області про визнання протиправним та скасування постанови,-
05.11.2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області про визнання протиправним та скасування постанови.
Разом з адміністративним позовом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до суду було подано також клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
В обґрунтування пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що 23.09.2019 року на адресу управління надійшла постанова про накладення штрафу. Разом з тим, 02.10.2019 року, представниками позивача подано адміністративний позов до Одеського окружного адміністративного суду. Ухвалою від 07.10.2019 року по справі №420/5828/19 позовну заяву управління залишено без руху та надано термін на усунення недоліків. Управлінням недоліки не усунуто, оскільки представником позивача помилково не надано копій позовної заяви для відповідача на виконання ухвали суду. Таким чином судом ухвалою від 23.10.2019 року по справі №420/5828/19 адміністративний позов повернуто позивачу. Зазначену ухвалу про повернення адміністративного позову, позивачем отримано 28.10.2019 року, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить вважати поважними такі причини строку та надати можливість захистити свої права.
Ухвалою суду від 11.11.2019 року у справі №420/6517/19 адміністративний позов позивача був залишений без руху та встановлений 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
Згідно вимог ухвали, позивач повинен був усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до Одеського окружного адміністративного суду позов у відповідності до кількості сторін із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номеру і серії паспорта для фізичних осіб - громадян України стосовно позивача, ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосовно представника позивача, надання копії позову з додатками для відповідача, відомостей щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанови про накладення штрафу та доказів сплати судового збору.
На виконання вимог ухвали щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанови про накладення штрафу, позивачем в заяві про усунення недоліків зазначено, що у зв`язку з реорганізацією об`єднаних управлінь Пенсійного фонду України в м. Одесі до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, реєстрація та накладення резолюцій відбувається за різними адресами і передаються відповідному відділу представництва інтересів в судах та інших органах юридичного управління. Також представником позивача зазначено про значний обсяг вхідної кореспонденції управління, що також впливає на строки отримання відповідними відділами вхідної кореспонденції.
З даного приводу суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Пунктом 1 частини 2 ст. 287 КАС України зазначено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Дані норми КАС України встановлюють, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду за загальним правилом починається від дня виникнення права особи на подання до суду адміністративного позову.
Це положення процесуального закону також кореспондується із вимогами частини 1 ст. 120 КАС України, де зазначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Зазначена норма КАС України встановлює, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду за загальним правилом починається від дня виникнення права особи на подання до суду адміністративного позову.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Судом при розгляді клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі №420/6517/19 встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів адміністративного позову 09.09.2019 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні №59185569.
При цьому до суду для захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся лише 05.11.2019 року, тобто з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України десятиденного строку звернення до суду.
Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, та, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").
Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, необхідно звертати увагу на обставини справи (справа "Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року).
Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Крім того, кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.
Суд при прийнятті рішення враховує віднесення законодавцем адміністративних справ щодо оскарження дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби (ст. 287 КАС України) до категорії термінових адміністративних справ, щодо розгляду яких встановлені скорочені процесуальні строки (зокрема, десять днів на подання адміністративного позову та десять днів на розгляд судом справ цієї категорії).
При цьому відповідно до частини 1 статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд зазначає, що з врахуванням норм КАС України перебіг строку на звернення до адміністративного суду за загальним правилом починається від дня виникнення права особи на подання до суду адміністративного позову.
Таким чином, з врахуванням того, що позивачем постанову про накладення штрафу від 09.09.2019 року отримано 23.09.2019 року, дата з якої управлінню розпочався відлік строку на подачу позову до суду є 23.09.2019 року.
Разом з тим, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду 02.10.2019 року, тобто на десятий день наведеного строку. Отже з урахуванням зазначеного у позивача залишився день на звернення до суду для оскарження постанови про накладення штрафу.
При цьому, з моменту отримання ухвали від 23.10.2019 року про повернення позовної заяви строк на звернення до суду продовжив спливати, а саме з 28.10.2019 року (коли позивач отримав ухвалу), натомість позивач звернувся з позовом до суду лише 05.11.2019 року.
Крім того, як вбачається з ухвали від 21.10.2019 року про повернення адміністративного позову без руху, позивачу повернуто позов у зв`язку з не усуненням всіх недоліків зазначених в ухвалі від 07.10.2019 року про залишення позову без руху.
При цьому суд враховує, те що позивачем лише помилково не надано копії позовної заяви для відповідача, та не наведено причини з яких ним не подано з усуненням недоліків позову з моменту отримання, (тобто в десятиденний строк в розумінні норм КАС України) ухвали про повернення разом з адміністративним позовом та наданими до нього додатками.
Щодо посилань відповідача на великий обсяг кореспонденції та реорганізації органів Пенсійного фонду України, суд зазначає наступне.
Як вбачається із практики Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження (лист Вищого адміністративного суду України від 19.05.2010 N 708/11/13-10).
Виходячи з вищевикладеного, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).
При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області строку звернення до адміністративного суду із вимогою щодо визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09.09.2019 ВП № 59185569 про накладення штрафу поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
Так, покладені в основу обґрунтування поважності причин пропуску строку аргументи щодо невчасного отримання документів в зв`язку із великою завантаженістю канцелярії Головного управління Пенсійного фонду України не можуть бути визнаними надзвичайними або невідворотними подіями, що унеможливлювали своєчасну організацію підготовки та супроводження справи, рівно як й істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. В іншому випадку, сам по собі інститут строку звернення до суду, як захід дисциплінування учасників справи, за таких обставин справи був би позбавлений сенсу.
Згідно із ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З огляду на зазначені вище обставини суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області пропустило передбаченим Кодексом адміністративного судочинства України десятиденний строк звернення до суду, та ним на виконання ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху не надано належних доказів поважності причин пропуску цього строку, а тому клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом у справі №420/6517/19, як необґрунтоване, задоволенню не підлягає, а адміністративний позов підлягає поверненню.
Керуючись п. 1 ч. 4.ст. 169 КАС України, суддя
Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області про визнання протиправним та скасування постанови - повернути позивачу без розгляду.
Копію ухвали надіслати позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду в порядку, передбаченому законом.
Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Е.А.Іванов