Справа № 824/2156/15-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

27 листопада 2019 року
Київ
справа №824/2156/15-а
адміністративне провадження №К/9901/12723/18, №К/9901/12724/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) Данилевич Н.А.,

суддів Бевзенка В.М.,

Шевцової Н.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року (головуючий суддя Лелюк О.П.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року (головуючий суддя Гонтарук В.М., судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.) у справі

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов`язання до вчинення певних дій, -

в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
31 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов`язання до вчинення певних дій.

Враховуючи заяву про зміну позовних вимог від 23 вересня 2015 року, позивач просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 по невидачі належного речового майна капітану ОСОБА_1 , не отриманого ним за попереднім місцем служби у в/ч НОМЕР_1 відповідно довідки №22 від 06 вересня 2008 року та речового атестату капітана ОСОБА_1 в/ч НОМЕР_1 ;

- визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 по відсутності заведення на капітана ОСОБА_1 карточки обліку матеріальних засобів особистого користування Ф45, в тому числі з врахуванням довідки №22 від 06 вересня 2008 року виданої за попереднім місцем служби у в/ч НОМЕР_1 та речового атестату капітана ОСОБА_1 в/ч НОМЕР_1 ;

- визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 по невидачі капітану ОСОБА_1 належного речового майна при проходженні ним військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року;

- визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 по невидачі капітану ОСОБА_1 при звільненні 16 липня 2014 року заборгованого речового майна, що складається з не отриманого речового майна капітаном ОСОБА_1 за попереднім місцем служби у в/ч НОМЕР_1 відповідно довідки №22 від 06 вересня 2008 року та не отриманого речового майна при проходженні ним військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року;

- визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 по невидачі речового атестату ОСОБА_1 при звільненні з внесеними відомостями довідки №22 від 06 вересня 2008 року з попереднього місця служби у в/ч НОМЕР_1 речового атестату капітана ОСОБА_1 в/ч НОМЕР_1 та не отриманого речового майна при проходженні ним військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року;

- визнати неправомірними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 по невидачі довідки про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі в тому числі з врахуванням довідки №22 від 06 вересня 2008 року з попереднього місця служби у в/ч НОМЕР_1 »;

- визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 по невидачі переліку речового майна, що складається з переліку не отриманого речового майна капітаном ОСОБА_1 за попереднім місцем служби у в/ч НОМЕР_1 відповідно довідки №22 від 06 вересня 2008 року та переліку не отриманого речового майна при проходженні ним військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року;

- зобов`язати Чернівецький ОВК внести відомості до речового атестату капітана ОСОБА_1 з врахуванням довідки №22 від 06 вересня 2008 року, виданої за попереднім місцем служби у в/ч НОМЕР_1 , речового атестату капітана ОСОБА_1 в/ч НОМЕР_1 та на протязі 5-й днів після винесення Постанови суду видати речовий атестат ОСОБА_1 ;

- винести постанову, якою зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати капітану ОСОБА_1 заборговане речове майно відповідно довідки №22 від 06 вересня 2008 року з попереднього місця служби у в/ч НОМЕР_1 ;

- винести постанову, якою зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати капітану ОСОБА_1 заборговане речове майно під час проходження ним військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року відповідно до «Норми №2 забезпечення речовим майном офіцерів і прапорщиків Збройних Сил та інших військових формувань» без вирахування з ОСОБА_1 компенсації за невикористані терміни носіння речового майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року Адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невидачі ОСОБА_1 належного речового майна при проходженні ним військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року та при звільненні з неї.

Визнано неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невидачі ОСОБА_1 довідки про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягало видачі.

Визнано неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невидачі ОСОБА_1 переліку речового майна не отриманого ним при проходженні військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року.

Визнано неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невидачі ОСОБА_1 речового атестату при його звільненні з військової служби 16 липня 2014 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 видати ОСОБА_1 не отримане ним під час проходження військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року речове майно відповідно до «Норми №2 забезпечення речовим майном офіцерів і прапорщиків Збройних Сил та інших військових формувань».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що при проходженні позивачем військової служби за період з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року та при звільненні з неї в запас ОСОБА_1 речове майно ІНФОРМАЦІЯ_2 не видавалось. При цьому, 16 липня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас з правом носіння військової форми одягу. Також при звільненні зі служби в запас 16 липня 2014 року позивачу не було видано і речовий атестат. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині: визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо невидачі позивачу належного речового майна при проходженні ним військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року та при звільненні з неї; визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо невидачі позивачу довідки про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягало видачі; визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо невидачі позивачу переліку речового майна не отриманого ним при проходженні військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року; визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо невидачі позивачу речового атестату при його звільненні з військової служби 16 липня 2014 року та в частині зобов`язання відповідача видати позивачу не отримане ним під час проходження військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року речове майно відповідно до «Норми №2 забезпечення речовим майном офіцерів і прапорщиків Збройних Сил та інших військових формувань», що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444. При цьому вимога позивача відносно видачі йому заборгованого речового майна саме із зазначенням «без вирахування з ОСОБА_1 компенсації за невикористані терміни носіння речового майна», на думку суду, є передчасною, а тому задоволенню не підлягає. Така вимога фактично пов`язана із можливими діями відповідача в майбутньому. Згідно ж положень Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав, свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин. Щодо посилань відповідача на те, що позивач, як військовослужбовець, призваний за мобілізацією, не має права на отримання указаного речового майна, то такі суд визнав безпідставними та такими, що спростовуються нормами, які діяли на час проходження позивачем у Чернівецькому ОВК військової служби та на час його звернення до відповідача після звільнення зі служби з приводу видачі речового майна, неотриманого з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року. На час виникнення указаних спірних правовідносин між сторонами справи обмеження відносно отримання за бажанням військовослужбовців, що були призвані за мобілізацією, речового майна не встановлювались. Щодо решти позовних вимог ОСОБА_1 суд зазначив, що Позивач не переводився для проходження військової служби з в/ч НОМЕР_2 до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 проходив не за контрактом, а був призваний у березні 2014 року за мобілізацією, під час проходження служби в ІНФОРМАЦІЯ_5 та після звільнення з неї позивач не звертався до відповідача із заявами про видачу речового майна, не отриманого ним за попереднім місцем служби у в/ч НОМЕР_1 ; про видачу переліку речового майна, що складається з переліку не отриманого речового майна за попереднім місцем служби у в/ч НОМЕР_1 відповідно довідки №22 від 06 вересня 2008 року; заведення карточки обліку матеріальних засобів особистого користування Ф45 з врахуванням довідки №22 від 06 вересня 2008 року; видачу речового атестату з врахуванням довідки №22 від 06 вересня 2008 року. Крім того, Чернівецьким ОВК 20 жовтня 2015 року було видано ОСОБА_1 речовий атестат, заведено відносно позивача й ознайомлено його з карткою обліку військового майна особистого користування за формою №45.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року - без змін.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
14 січня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (далі скаржник-1) на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, в якій позивач просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник-1 посилається на те, що судом апеляційної інстанції не надано належної правової оцінки всім доводам, наведеним позивачем в апеляційній скарзі. Зазначає, що бездіяльність відповідача щодо відсутності заведення на нього карточки обліку матеріальних засобів особистого користування з врахуванням речового атестату є протиправною, що незаконно не встановлено судом першої інстанції. Зазначає, що він належав до військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, а судами зроблено неправильні висновки щодо цих обставин. Зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином з`ясовано обставини часткової видачі заборгованого йому майна за новим місцем служби. Вказує на неналежне дослідження та перевірку судами питання правомірності неврахування відповідачем відомостей речового атестату ОСОБА_1 з попереднього місця служби при забезпеченні його речовим майном. Зазначає, що апеляційний розгляд його скарги здійснено судом без його належного повідомлення.

Відповідачем до Суду надано заперечення на касаційну скаргу, в яких вказано на безпідставність викладених в ній доводів. Вважає, що судами правомірно з`ясовано, що позивач призваний на службу саме під час мобілізації з 19 березня 2014 року, а не переведений для проходження служби до іншої військової частини, а тому підстави для облікування та видачі речового майна, неотриманого позивачем при проходженні служби та звільненні з неї в 2008 році, відсутні. Просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

31 січня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі скаржник-2) на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, в якій позивач просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд.

В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник-2 посилається на те, що на момент призову позивача норми забезпечення речовим майном громадян, призваним на військову службу за мобілізацією, визначені не були. Зазначає, що у переважній більшості термін перебування на службі військовозобов`язаних, призваних за мобілізацією, обмежується одним роком, а тому і забезпечення речовим майном здійснюється з врахуванням цього терміну.

Позивачем до Суду надано заперечення на касаційну скаргу, в яких вказано на безпідставність викладених в ній доводів. Просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2019 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16 вересня 2008 року №225 капітана ОСОБА_1 , командира гаубичного самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону, звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08 серпня 2008 року №448 з військової служби у запас за пунктом 63 підпункту «в» - за станом здоров`я, з правом носіння військової форми одягу, відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) ЗС України, з 16 вересня 2008 року вважати здавшим справи та посаду і з 16 вересня 2008 року виключити з списків особового складу частини та всіх видів забезпечення й направити на військовий облік до Чернівецького МВК м. Чернівці.

При проведені розрахунку по звільненню позивачу було видану довідку про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі, від 06 вересня 2008 року №22 та речовий атестат військовослужбовця №26.

Відповідно до мобілізаційного призначення наказом військового комісара Чернівецького обласного військового комісаріату від 19 березня 2014 року №38 капітан ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення на посаду «офіцер відділення формування та відправки команд і партій ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

З наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16 травня 2014 року №82 вбачається, що з 16 травня 2014 року військовий комісаріат переданий на штат №03/096-04; капітана ОСОБА_1 , офіцера відділення формування та відправки команд і партій ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 16 травня 2014 року вважати поза штатом.

Згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 від 16 травня 2014 року №15, з 16 травня 2014 року Чернівецький міський військовий комісаріат переведений на штат №03/627; вважати поза штатом з 16 травня 2014 року капітана ОСОБА_1 офіцера відділення формування та відправки команд і партій.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16 липня 2014 року №129 капітана ОСОБА_1 , офіцера відділення формування та відправки команд і партій ІНФОРМАЦІЯ_6 , який перебував поза штатом та прибув після лікування з госпіталю військова частина НОМЕР_3 м. Чернівці, звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 18 червня 2014 року №39 у запас за пунктом «д» (у зв`язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань) частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» направлено для зарахування на військовий облік до Чернівецького МВК Чернівецької області й виключено із списків особового складу військкомату та всіх видів забезпечення.

При звільненні зі служби в запас 16 липня 2014 року позивачу не було видано речовий атестат.

22 липня 2014 року позивач звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 із заявою, в якій просив видати йому речове майно за проходження служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року.

28 липня 2014 року відповідачем була надана позивачу відповідь про те, що речове майно йому не видавалось у зв`язку з його відсутністю. Також, в наданій відповіді зазначено, що беручи до уваги те, що постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444 встановлені строки носіння речового майна, якщо речове майно було б видано позивачу, то враховуючи те, що ОСОБА_1 проходив службу з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року з нього при звільненні було б вираховано компенсацію за невикористанні терміни носіння речового майна.

31 липня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив письмово повідомити про нараховані суми, належні йому при звільненні.

Однак відповіді на дане звернення відповідач не надав.

04 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісара Чернівецького обласного військового комісаріату із заявою, в якій просив надати йому: зареєстрований примірник його заяви від 24 липня 2014 року; надати роз`яснення по відмові у наданню у встановленому порядку зареєстрованого примірника заяви від 24 липня 2014 року; копію речового атестата капітана ОСОБА_1 ; копію облікової картки по речовому майну капітана ОСОБА_1 ; перелік речового майна, що підлягає видачі капітану ОСОБА_1 ; довідку-розрахунок компенсації за невидане ОСОБА_1 речового майна; виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невидане речове майно; надати зареєстрований примірник цієї заяви.

07 серпня 2014 року відповідачем на вказану заяву було надано відповідь, в якій зазначено, що на підставі роздавальної відомості №287, після надходження фінансування з ОСОБА_1 було проведено остаточний розрахунок по всім видам грошового забезпечення по 16 липня 2014 року включно.

Також 08 серпня 2014 року відповідачем на заяву ОСОБА_1 від 04 серпня 2014 року надано детальний розрахунок виплат, які йому належили при звільненні, згідно якого ОСОБА_1 виплачено на руки 1002,81 грн за період з 01 липня 2014 року по 16 липня 2014 року.

13 серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача із зверненням, в якому просив надати йому: копію роздавальної відомості №287; провести остаточний розрахунок по звільненню; надати зареєстрований примірник цієї заяви.

Однак відповіді на дане звернення відповідач не надав.

23 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся із зверненням до відповідача, в якому зазначив, зокрема, про те, що за період проходження служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року ним не було отримано речове майно, в результаті чого утворилась заборгованість ІНФОРМАЦІЯ_4 перед ним щодо належного до видачі речового майна, а відтак просив надати йому: належне речове майно в натурі, яке не було видане; довідку про перелік заборгованого перед ним речового майна; довідку-розрахунок вартості невиданого йому речового майна; зареєстрований примірник цієї заяви

13 січня 2015 року відповідач на звернення позивача надав відповідь про відмову в задоволенні його вимог з посиланням на статтю 17 наказу Міністра оборони України №015 від 01 липня 1999 року «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України №903-027 від 26 травня 1999 року», відповідно до якої особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, звільненні з військової служби в особливий період у запас або у відставку, вибувають з тим речовий майном, яке їм було видане. Речове майно, не одержане ними з будь-яких причин за період служби, при звільненні не видається.

Також Чернівецький ОВК зазначив про можливість звернення ОСОБА_1 до суду у разі непогодження з наданою відповіддю.

Відтак, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок речового забезпечення військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів Збройних Сил та інших військових формувань, а також військових ліцеїстів у мирний час визначає Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444.

Згідно пункту 2 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, метою речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців в обмундируванні, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазнево-пральному обслуговуванні особового складу.

Пунктом 12 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, передбачено, що військовослужбовцям речове майно особистого користування видається за нормами забезпечення речовим майном у мирний час №1 - 22 і 60, інвентарне майно - за нормами забезпечення №23 - 59 і 61 - 71.

Відповідно до пункту 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

У разі звільнення у запас військовослужбовцю видається речовий атестат, який додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення військовослужбовець буде призваний із запасу, до його забезпечення зараховується раніше отримане речове майно.

Нормами забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, визначено, зокрема, що офіцери і прапорщики Збройних Сил та інших військових формувань забезпечуються: кашкетом, беретом, кашкетом польовим, шапкою з каракулю, шапкою з овчини, шапкою-фескою трикотажною, пальтом зимовим, плащем демісезонним, джемпером, плащ-накидкою з чохлом, кітелем і штанами, штанами, курткою і штанами, сорочкою, краваткою, кашне, рукавичками трикотажним, костюмом (курткою і штанами) польовим, курткою утепленою польовою, штанами утепленими польовими, напівчоботами хромовими утепленими, напівчеревиками хромовими, черевиками з високими берцями, фуфайкою з короткими рукавами, трусами трикотажними, білизною натільною, білизною теплою, шкарпетками літніми, шкарпетками зимовими, ременем поясним з натуральної шкіри з пряжкою, сумкою польовою (Норми №2 забезпечення речовим майном офіцерів і прапорщиків Збройних Сил та інших військових формувань).

За змістом пункту 2.19 Порядку відпуску речового майна військовим частинам та застосування норм забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України речовим майном у мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 31 січня 2006 року №45 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2006 року за №125/11999, атестати видаються окремим військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються в запас (відставку).

За змістом пункту 3.1.12 Порядку відпуску речового майна військовим частинам та застосування норм забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України речовим майном у мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 31 січня 2006 року №45 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2006 року за №125/11999, грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі (додаток 4), яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідно до пункту 19 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, у разі переведення офіцерів, прапорщиків, мічманів та військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, з військових частин, що належать до першої групи забезпечення речовим майном, у військові частини, які належать до другої групи, і навпаки, перелік предметів речового майна та строки його носіння визначаються з дати включення військовослужбовця до списку особового складу військової частини, в яку він переведений. При цьому за попереднім місцем служби їм видається речове майно, яким вони повинні бути забезпечені відповідно до строків носіння на день переведення. В речовому атестаті зазначається група забезпечення речовим майном. На новому місці служби речове майно видається військовослужбовцям після закінчення строків носіння, визначених нормами за попереднім місцем служби. У разі неотримання речового майна за попереднім місцем служби воно видається військовослужбовцям за новим місцем служби на строки носіння, встановлені нормами за попереднім місцем служби.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що військовослужбовці, звільнені у запас з правом носіння військової форми одягу, мають право, виявивши бажання, отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення. При звільненні таким військовослужбовцям видається речовий атестат, а також довідка про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі. За новим місцем служби речове майно видається тим військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом та були переведені з військових частин, що належать до першої групи забезпечення речовим майном, у військові частини, які належать до другої групи, і навпаки.

Оскільки судами встановлено, що при проходженні позивачем військової служби за період з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року та при звільненні з неї в запас ОСОБА_1 речове майно ІНФОРМАЦІЯ_5 не видавалось, тоді як ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас з правом носіння військової форми одягу, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо невидачі позивачу належного речового майна при проходженні ним військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року та при звільненні з неї; визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо невидачі позивачу довідки про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягало видачі; визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо невидачі позивачу переліку речового майна не отриманого ним при проходженні військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року; зобов`язання відповідача видати позивачу не отримане ним під час проходження військової служби з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року речове майно відповідно до «Норми №2 забезпечення речовим майном офіцерів і прапорщиків Збройних Сил та інших військових формувань», що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444.

Крім того, враховуючи встановлення судами обставин невидачі ОСОБА_1 при звільненні зі служби в запас 16 липня 2014 року речового атестату та його неодноразові звернення до відповідача з відповідними заявами, судами також обґрунтовано задоволено позовні вимоги останнього про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо невидачі позивачу речового атестату при його звільненні з військової служби 16 липня 2014 року.

При цьому, судами правомірно враховано, що вимога позивача відносно видачі йому заборгованого речового майна саме із зазначенням «без вирахування з ОСОБА_1 компенсації за невикористані терміни носіння речового майна», є передчасною, а тому задоволенню не підлягає, оскільки така вимога фактично пов`язана із можливими діями відповідача в майбутньому.

Колегія суддів критично оцінює посилання відповідача в обґрунтування правомірності своїх дій на наказ Міністра оборони України від 26 грудня 2014 року №928 «Про затвердження норм забезпечення спеціальним одягом та спорядженням для виконання спеціальних завдань військовослужбовців Збройних Сил України» та на розпорядження начальника Тилу Збройних Сил України від 19 травня 2015 року №341/5/1/1490, оскільки такі були прийняті після звільнення позивача зі служби та його звернень стосовно видачі неотриманого ним речового майна.

Щодо решти позовних вимог ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 , судами встановлено, що позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 , з якої звільнений у вересні 2008 року. Після звільнення йому видано довідку про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі, від 06 вересня 2008 року №22 та речовий атестат військовослужбовця №26. При цьому, під час проходження служби в ІНФОРМАЦІЯ_5 та після звільнення з неї позивач не звертався до відповідача із заявами про видачу речового майна, неотриманого ним за попереднім місцем служби у в/ч НОМЕР_1 ; про видачу переліку речового майна, що складається з переліку не отриманого речового майна за попереднім місцем служби у в/ч НОМЕР_1 відповідно довідки №22 від 06 вересня 2008 року; заведення карточки обліку матеріальних засобів особистого користування Ф45 з врахуванням довідки №22 від 06 вересня 2008 року; видачу речового атестату з врахуванням довідки №22 від 06 вересня 2008 року.

Оскільки позивач не переводився для проходження військової служби з в/ч НОМЕР_2 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 проходив не за контрактом, а був призваний у березні 2014 року за мобілізацією, враховуючи положення чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

При цьому, Суд вважає безпідставними доводи касаційної скарги позивача щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій про те, що він не був призваний на службу у 2014 році за мобілізацією, адже відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19 березня 2014 року №38 капітан ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу саме відповідно до мобілізаційного призначення.

Щодо тверджень позивача про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права в частині здійснення розгляду його апеляційної скарги без його належного повідомлення Суд зазначає наступне.

21 грудня 2015 року від позивача на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання, в якому позивач, зокрема, повідомив суд про неможливість прибуття в судове засідання, призначене на 22 грудня 2015 року, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та незадовільним станом здоров`я. Наведені обставини відображені в ухвалі Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Таким чином, вказані доводи позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Оцінюючи доводи касаційних скарг, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.

Частиною першою статті 350 КАС України (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :
Касаційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич
Судді В.М. Бевзенко
Н.В. Шевцова