Справа № 334/3439/19
Суддя: Гнатюк О. М.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 25.11.2019
Справа № 334/3439/19
Провадження № 2-а/334/122/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Анзіна Сергія Анатолійовича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя із позовом до інспектора СРПП Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Анзіна Сергія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову вказав, що 27.03.2019 року поліцейським СРПП Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції Анзіним С.А. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 238487.

Відповідно до винесеної постанови, 27.03.2019 року об 11 год. 50 хв. в Запорізькому районі він керував транспортним засобом - мопедом «Yamaha JOG», державний номерний знак НОМЕР_1 , без відповідної категорії (А1) на керування даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП. Відповідачем накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

05.04.2019 року вказану постанову він оскаржив, звернувшись до керівника Запорізького РВП ГУНП в Запорізькій області. Листом від 25.04.2019 року № 2139/44-/06-2019 йому повідомлено, що порушень законодавства співробітниками СРПП не встановлено, а у разі незгоди з прий нятим рішення, він маєте право оскаржити його відповідно до чинного законодавства.

Позивач з постановою не згоден, вважає, що вона є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням вимог чинного законодавства, через що підлягає скасуванню.

Просить поновити строк на оскарження постанови, оскільки його пропущено з поважних причин та скасувати постанову серія ДПО18 № 238487 від 27.03.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2019 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи у відкритому судовому засіданні, відповідачу встановлено строк для подання відзиву в строк до 06.09.2019 року.

Позивач належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Від відповідача заяв про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позовну заяву не надходило, ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/3439/19 від 14.05.2019 року про відкриття провадження у справі отримано представником 24.07.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичномурежимі серії ДПО18 № 238487 від 27.03.2019 року лейтенантом поліції СРПП Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Анзіним С.А. притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., у зв`язку з порушенням вимог п. 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме водій керував транспортним засобом - мопедом «Yamaha JOG», державний номерний знак НОМЕР_1 , без відповідної категорії на керування даним транспортним засобом.

До даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, норми Закону України «Про Національну поліцію» та норми Правил дорожнього руху, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КупАП).

Частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Підпунктом а п. 2.4 ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п. 2.1 ПДРУкраїни водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема,посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (п.п. «а»).

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 Розділу III Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема приписами ст.126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач інспектор Анзін С.А., як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

В порушення вищевказаних вимог відповідач відзиву на позов не подав та не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття вищевказаної постанови, зокрема, доказів, передбаченихст.251 КУпАП, на підтвердження факту допущення позивачем порушення вимог ПДР України, які передбачені диспозицією ч.2 ст. 126 КУпАП.

Водночас, відповідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію»передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотриманняправил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Таким чином, фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивача підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених в постанові від 31.07.2018 року у справі № 712/5675/17.

В матеріалах справи така фіксація відсутня.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відсутні будь які достовірні, належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. Таким чином, суд дійшов висновку у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 9, 72-78, 245, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Анзіна Сергія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 238487 від 27.03.2019 року, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене в Третій апеляційний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення через Ленінський районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: О.М. Гнатюк