Справа № 182/4802/19
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/4802/19
Провадження № 2-а/0182/76/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.11.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Нікопольського ВП Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Волк Івана Івановича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову посилався на те, що постановою поліцейського СРПП № 3 Нікопольського відділу поліції головне управління Національної поліції старшим сержантом поліції Волк Іваном Івановичем від 28.06.2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Відповідно до постанови поліцейського Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції старшого сержанта поліції Волк Івана Івановича від 28.06.2019 року, серії ДП018 №267633, його було визнано винним в тому, що 28.06.2019 року він рухався по вул..Соборна в м.Нікополі Дніпропетровської області на автомобілі «Шкода», та повертаючи праворуч на вул.Херсонська, не ввімкнув сигнальний світловий покажчик повороту, чим порушив п.9.2 «б» ПДР України. Приблизно о 21:20 год., його зупинив Поліцейський СРПП № 3 Нікопольського відділу поліції головного управління Національної поліції старший сержант поліції Волк Іван Іванович, який повідомив його, що він, начебто, порушив правила дорожнього руху, а саме: повертаючи праворуч на вул.Херсонську, не ввімкнув сигнальний світловий покажчик повороту. Однак, він пояснив поліцейському, що не порушував правил дорожнього руху, ввімкнув сигнальний світловий покажчик повороту при зміні руху. На його прохання ознайомити його з доказами правопорушення, старший сержант поліції ОСОБА_2 Іван Іванович пояснив, що в нього вони відсутні. Після чого старший сержант ОСОБА_3 повідомив, що відносно нього буде винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Одразу після цього він заявив клопотання поліцейському про відкладення розгляду справи для того, щоб скористуватися допомогою юриста та підготуватися до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Однак, у задоволенні такого клопотання йому було безпідставно відмовлено. Інспектор склав постанову, показавши, де потрібно поставити підпис та звернув увагу, що штраф необхідно сплатити у 15-ти денний термін. У постанові, серії ДП018 № 267633, було вказано, що він керував автомобілем «Шкода» та, повертаючи праворуч на вул.Херсонську, не ввімкнув сигнальний світловий покажчик повороту, чим порушив п.9.2 «б» ПДР України. Вважає постанову серії ДП018 № 267633 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, необгрунтованою, винесеною з чисельним порушеннями чинного законодавства та підлягає скасуванню з огляду на наступне. Відповідно до п.9.2 Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою, б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Також, у відповідності до положень п.9.4 Правил дорожнього руху, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахування швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Згідно п.1.10 ПДР України, маневрування (маневр) - це початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом. Інспектором поліції проігноровано вимоги ст.280 КУпАП, в якій зазначено, що «орган (посадова особі при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів щ адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи» (правопорушення він не скоював та вина його недоведена). Також інспектором поліції проігноровано вимоги ст.283 КУпАП, а саме: постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (в постанові відомостей про технічний засіб і вказано). Своїми діями інспектор поліції проігнорував норми, викладені у ст.245 КУпАП, де зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлені причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігаю правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Окрім того, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких грунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиві відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особі в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. В порушення вказаних вимог, відповідачем у цій справі у відповідності зі своїм обов`язком доказування, не надано до постанови жодних доказів на підтвердження правомірності його дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Відомостей щодо здійснення фото- або відеофіксації обставин, що стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, також не надано. Постанова про накладення на особу адміністративного стягнення доказом правопорушення, відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є. Таким чином, вважає, що Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, серії ДП018 № 267633 від 28.06.2019 року, винесена поліцейським СРПП № 3 Нікопольського відділу поліції головного управління Національної поліції старшим сержантом поліції Волк Іваном Івановичем, стосовно нього за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є необгрунтованою, винесеною з чисельними порушеннями чинного законодавства та підлягає скасуванню. У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. У відповідності до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі. - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, серії ДП018 № 267633 від 28.06.2019 року, він отримав 28.06.2019 року. Однак, вважає, що десятиденний строк на оскарження вказаної ним постанови пропущений з поважних причин. Так, 28.06.2019 року, саме тоді, коли його було притягнуто до адміністративної відповідальності, він їхав зі своєю сім`єю на відпочинок до с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. Згідно путівок № 0145 та 0146 АТ «НЗФ», він перебував на відпочинку з 29.06.2019 року по 08.07.2019 року. 08.07.2019 року, тобто в останній день оскарження вказаної постанови, він звернувся до Нікопольського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з вказаного питання, оскільки через складне матеріальне становище не має змоги скористуватися платними юридичними послугами. 09.07.2019 року працівником Нікопольського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги йому було надано позовну заяву. Тому просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити процесуальний строк, встановлений законом, для звернення до суду з позовом до поліцейського СРПП № 3 Нікопольського відділу поліції головного управління Національної поліції старшого сержанта поліції Волк Івана Івановича про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити (а.с.22).

Відповідач в судове засідання не прибув також, про день та час розгляду по справі був повідомлений належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями, які за місцем його служби отримувала уповноважена особа (а.с.20-21). Про причини неявки до суду не повідомив, заперечень чи відзив на позов не надав, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи у свою відсутність до суду не надав також.

Відповідно до ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, наданими сторонами по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними доказами можуть бути також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", українські суди при вирішенні справ

застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України", суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним

сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі № 2816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «Руїз Торіха проти Іспанії», згідно з установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто

протягом розумного строку.

Як встановлено в судовому засіданні, 28.06.2019 року відносно водія ОСОБА_1 поліцейським СРПП № 3 Нікопольського ВП Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Волк Іваном Івановичем складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 267633, в якому вказано, що ОСОБА_1 , 28.06.2019 року о 21.20 годині у м.Нікополь по вул.Соборній, керуючи автомобілем Шкода, повертаючи праворуч на вул.Херсонську, не ввімкнув сигнальний світловий показчик повороту, чим порушив п.9.2 «б» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною ІІ статті 122 КУпАП. Інспектор 28.06.2019 року виніс постанову про накладення на водія ОСОБА_1 адміністративного стягнення на користь держави у вигляді штрафу в сумі 425 гривень (а.с.17).

Однак, жодних доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано. А сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Ця постанова є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В графі «до постанови додаються» зазначено лише «п`ять грн. на користь держави».

Таким чином, порушень ПДР України з боку позивача по справі відповідачем належним чином не доведено.

Згідно з п.10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 „Про практику застосування «судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

За таких обставин суд не вбачає в діях позивача ознак правопорушення, за яке 28.06.2019 року, о 21 год. 20 хв. на нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №267633, поліцейським СРПП № 3 Нікопольського ВП Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Волк Іваном Івановичем і вважає за необхідне скасувати вищевказану постанову як незаконну.

В інших позовних вимогах відмовити.

Керуючись ст.6-15, 72-77, 79-80, 241-246, 295, п.10,15.5 Перехідних положень КАСУ, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 267633 від 28.06.2019, яка винесена поліцейським СРПП № 3 Нікопольського відділу поліції головного управління Національної поліції старшим сержантом поліції Волк Іваном Івановичем, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного адміністративного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал