Справа № 1.380.2019.003443
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10110/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Братичак У.В. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до сільського голови Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області Суховерського Степана Васильовича про визнання бездіяльності протиправною,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до сільського голови Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області Суховерського Степана Васильовича (далі сільський голова Суховерський С.В., відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо розчистки стічної канави, яка проходить поряд з його житловим будинком та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та визнати неналежною роботу сільського голови ОСОБА_2 по забезпеченню контролю за виконанням рішень Більченської сільської ради з питання підтоплення земель в с. Більче Миколаївського району Львівської області

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою повністю задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що він не міг виконати рішення Більченської сільської ради №230 від 16.05.2017, оскільки є особою з інвалідністю другої групи, сильно обмежений в русі. Вказує на те, що фізично не може виконати зазначені у рішенні ради від 14.06.2018 «Про затвердження акту комісії від 16.04.2018» вимоги. Стосовно питання постійного підтоплення господарств та знищення в результаті цього посаджених сільськогосподарських культур, він та мешканці села неодноразово зверталися до сільського голови ОСОБА_2 впродовж 2017-2019 років, однак жодних ефективних дій не було здійснено.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Згідно п.3 ч.1 та ч.2 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 25.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до голови Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області із заявою, в якій просив останнього надати відповідь стосовно чистки канави та влаштування на відповідний рівень містків по вул.Долина, а також виконання ОСОБА_3 акту від 16.04.2018. Крім того, вказує про попереднє звернення із заявою в сільську раду 24.09.2018 з проханням здійснити профільною комісією перевірки приватизації земельної ділянки біля будинковолодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно відповіді Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області №108/02-15 від 21.03.2019, позивача було повідомлено про те, що при капітальному ремонті дороги будуть почищені придорожні канави і відповідно будуть встановлюватись містки на відповідний рівень. Зазначено, що ОСОБА_3 . 18.04.2018 надала пояснення відносно акту від 16.04.2018, копія пояснення надається позивачу. Крім того, щодо недовіри комісії сільської ради вказує, що встановлення меж земельних ділянок проводиться ліцензованими землевпорядними організаціями.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сільським головою постійно ведеться координаційна робота по забезпеченню контролю за виконанням рішень ради, в тому числі щодо попередження та виявлення факту підтоплення земель в с.Більче Миколаївського району Львівської області.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значенням для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею першою цього Закону визначено, що виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону №280/97-ВР, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Пунктом 44 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

(п.п.7 п.«а» ст.30 Закону №280/97-ВР) До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Благоустроєм населених пунктів, відповідно до визначення, закріпленого у статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» №2807-IV від 06.09.2005 (далі Закон №2807-IV), є комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Під заходами з благоустрою населених пунктів, відповідно до цієї ж статті, слід розуміти роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Відповідно до ст. 2 Закону №2807-IV, благоустрій населених пунктів передбачає : 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об`єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Організацію благоустрою населених пунктів, відповідно до ч.1 ст.20 Закону №2807-IV, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

За змістом ч.2 ст.20 цього Закону, благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Частиною другою статті 10 Закону №2807-IV передбачено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів, організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях, організація місць відпочинку для населення, затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів, здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо, визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою, визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території, визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень, залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів, визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою, визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів, участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу «Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку», видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

Організація благоустрою населених пунктів, здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів відповідно до ч.1 ст.30 Закону №280/97-ВР належать до власних (самоврядних) повноважень відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Згідно ч.6 ст.59 Закону №280/97-ВР, виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, рішенням Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області №395 від 14.06.2018 було затверджено акт комісії від 16.04.2018, який складений комісією в складі сільського голови с. Більче ОСОБА_4 , землевпорядника сільської ради Каліновської Л., депутата Грушецької ОСОБА_5 .

Комісією в присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , було вирішено ОСОБА_6 відновити паркан біля власної земельної ділянки, демонтувати сітку від стовпчиків ОСОБА_1 , ОСОБА_6 обрізати ясень зі сторони городу ОСОБА_7 , вирівняти паркан (сітку), яка похилилась в бік земельної ділянки ОСОБА_7 , встановити ринву і не випускати стічні води на земельну ділянку ОСОБА_7 , ОСОБА_6 забрати плити з громадського заїзду під свій бік, відступити 0,25 м земельної ділянки біля потока з АДРЕСА_2 сторони, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 почистити придорожню канаву навпроти своїх земельних ділянок. Крім того, комісія провела розмежування земельних ділянок громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вздовж господарських будівель.

Також, сільською радою неодноразово приймались рішення щодо чищення придорожніх канав, з яких видно, що ОСОБА_1 зобов`язаний першим почистити канаву біля свого землеволодіння, проте, ним цього зроблено не було. Вказане підтверджується рішенням Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області №230 від 16.05.2017 та інформацією №02-20/275 від 05.12.2017.

Згідно листа Більченської сільської ради №108/02-15 від 21.03.2019, рада надає відповідь на заяву ОСОБА_1 від 25.05.2019, яка була зачитана на 41-ій сесії УІІ-го скликання, що відбувалась 05.03.2019. Пунктом 1 заяви від 25.05.2019 щодо чищення канав та встановлення містків на відповідний рівень жителів вул. Долина була надана відповідь про те, що придорожні канави будуть почищені тоді, коли буде зроблено капітальний ремонт дороги і відповідно до того будуть встановлені на відповідний рівень містки. Пунктом 2 заяви від 25.05.2019 вказано, що ОСОБА_3 надала пояснення від 18.04.2018, відносно складеного акту від 16.04.2018, копію якого надано позивачу. Пункту 3 заяви щодо обмірів земельних ділянок жителів АДРЕСА_3 Долина АДРЕСА_4 а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в акті від 02.05.2018 щодо недовіри комісії сільської ради, вказано, що встановлення меж земельних ділянок проводиться ліцензованими землевпорядними організаціями.

Вказане вище є свідченням того, що сільський голова ОСОБА_10 С.В. вчиняв необхідні дії з вирішення питання щодо координаційних робіт по забезпеченню контролю за виконанням рішень сільської ради, в тому числі також щодо попередження та виявлення факту підтоплення земель в с. Більче.

Отже, беручи до уваги встановлені судом обставини, колегія суддів вважає вірними висновок суду першої інстанції про необґрунтованість вимог позивача, оскільки сільський голова діяв відповідно до критеріїв, визначених ч.2 ст.2 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року по справі №1.380.2019.003443 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук