Справа № 580/1873/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1873/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Земляної Г.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря: Рагімової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Головне управління пенсійного Фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому з урахуванням уточнень просив: визнати протиправним і скасувати наказ відповідача від 27.12.2018 року №538 о/с в частині, що стосується звільненого 07.11.2018 року позивача зі служби в поліції згідно з п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу); наказ від 03.05.2019 року №108 о/с в частині зміни стажу служби позивача; зобов`язати відповідача направити документи до ГУ ПФУ в Черкаській області для призначення пенсії звільненому 07.11.2018 року зі служби в поліції позивачу за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу): коректний атестат та довідку із зазначенням відповідної вислуги; постановити окрему ухвалу в ДБР про факт вчинення злочину службовими особами відповідача та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у цій справі.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог даного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

11 листопада 2019 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від позивача, в якому останній просить суд апеляційну скаргу відхилити як таку, що жодним чином не спростовує оскаржене нею рішення (за текстом прохальної частини відзиву).

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 28.02.2018 року відповідач згідно з наказом №564 притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог ч.1 ст.6, ч.ч. 2-3 ст. 91 Закону України "Про Національну поліцію", ст.1, 4 та п.п.п1-5, 7-10.1 ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, ч.ч.1-4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, наказу Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП від 01.12.2016 №59 "Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та робітників Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області".

Крім того, відповідно до наказу від 02.03.2018 року №80 о/с позивача звільнено з посади заступника начальника Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП за п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) з 02.03.2018 року.

Позивач оскаржив вказані накази до Черкаського окружного адміністративного суду (справа №823/1487/18).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.07.2018 року всі спірні накази визнані протиправними та скасовані. Вирішено поновити позивача на вказаній вище посаді з 02.03.2018 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.07.2018 року в частині поновлення позивача на посаді допущено до негайного виконання. З цією метою відповідач видав наказ від 23.07.2018 року №288 о/с, згідно з яким поновив позивача на вказаній посаді та водночас відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» призначив його заступником начальника Монастерищенського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області у порядку переведення, встановивши йому посадовий оклад в розмірі 3000 грн. та звільнивши з посади заступника начальника Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ЗУНП в Черкаській області - з 24.07.2018 року.

07.11.2018 року відповідач видав наказ №451 о/с, згідно з яким звільнив позивача зі служби відповідно до п.2 (через хворобу) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», визначивши, що його стаж служби в поліції для виплати відсоткової надбавки за вислугу років становив 16 років 02 місяці та 06днів, а вислуга років на пільгових умовах - 00років, 03 місяці та 09днів.

18.12.2018 року Шостий апеляційний адміністративний суд у вказаній вище справі виніс постанову, якою скасував рішення суду першої інстанції щодо поновлення позивача на службі, визнав спірні накази відповідача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з таких підстав - правомірними.

Тому 27.12.2018 року відповідач прийняв наказ №538 о/с (далі - спірний наказ №538), яким скасував пункти: наказу ГУНП від 23.07.2018 року №288 о/с в частинах поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Катеринопільського ВП Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області та призначення його на посаду заступника начальника Монастирищенського ВП Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області; наказу ГУНП від 07.11.2018 року №451 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.2 (через хворобу), встановивши зарахувати до вислуги років період його служби з 23.07.2018 року до 07.11.2018 року.

19.02.2019 року позивачу видано довідку до акту огляду МСЕК №133723 про встановлення йому інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

21.02.2019 року позивач подав начальнику ГУНП в Черкаській області заяву про призначення йому пенсії через інвалідність.

03.05.2019 року відповідач видав наказ №108 о/с (далі - спірний наказ №108о/с), згідно з яким вніс зміни та доповнення до наказу №538 о/с в частині щодо позивача, виклавши його в редакції: «На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 року у справі №823/1487/18 скасувати пункт наказу ГУНП від 23.07.2018 року №288о/с в частині призначення майора поліції ОСОБА_1 (0057780) - на посаду заступника начальника Монастирищенського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області; скасувати пункт наказу ГУНП від 07.11.2018 року №451 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за п.2 (через хворобу) ч.1 ст.77 майора поліції ОСОБА_1 (0057780) - заступника начальника Монастирищенського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області. Стаж служби в поліції для виплати відсоткової надбавки за вислугу років станом на 02.03.2018 року складає - 15років 06 місяці 09 днів; вислуга на пільгових умовах - 00років 03 місяці 09 днів. Підстава: постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 року у справі №823/1487/18».

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

За змістом статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Висновок суду першої інстанції про те, що на час видачі спірних наказів відносини служби між сторонами спору були припинені, а тому обраний відповідачем спосіб їх зміни не відповідає вимогам закону є необґрунтованим, оскільки відповідач, виносячи оскаржувані накази, діяв у межах та спосіб, встановлені нормами чинного законодавства, та відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили, та є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Таким чином неправомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Головне управління пенсійного Фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Земляна Г.В.

Суддя Степанюк А.Г.

Повний текст постанови виготовлено - 26 листопада 2019 року.