Справа № 824/871/19-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/871/19-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов Олег Валерійович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

28 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року (рішення прийнято у м. Чернівці, дату складання повного тексту рішення та час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області від 24 січня 2019 року № Ф-80/237-55.

2. У обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що з моменту реєстрації як фізична особа-підприємець (11.02.2008) та до припинення підприємницької діяльності він такою діяльністю не займався та жодних доходів не отримував, у зв`язку із тим, що був працевлаштований. Таким чином, на протязі декількох років, як зазначив позивач, звітував нульові доходи. В подальшому, у зв`язку з тим, що працював найманим працівником, не подавав жодної податкової та іншої звітності, а відповідні роботодавці сплачували єдиний соціальний внесок з його заробітку.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.08.2019 у задоволенні позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

4. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним, у зв`язку з чим, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

5. Скаржник зазначив, що суд першої інстанції не встановив, що з нього фактично стягнуто подвійну сплату з ЄСВ.

6. Крім того, вказав, що обов`язок щодо сплати ЄСВ незалежно від наявності доходу порушує його конституційні права.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом першої інстанції встановлено, що згідно з реєстраційною карткою на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця позивач 11.02.2008 зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 23).

8. Згідно з наданими податковим органом ідентифікаційних даних ОСОБА_1 , 15.01.2019 позивач за власним рішенням припинив підприємницьку діяльність (а.с. 36).

9. Отже, в період з 11.02.2008 по 15.01.2019 позивач мав статус фізичної особи-підприємця.

10. Згідно з відомостями з трудової книжки ОСОБА_1 та довідки з місця роботи, позивач з 27.05.2017 працевлаштований у ТОВ «Бета-Інвест Логістік» водієм автотранспортних засобів з оплатою праці згідно зі штатним розписом (а.с. 22 зворотній бік та а.с. 16).

11. Відповідно до інтегрованої картки з єдиного соціального внеску за позивачем станом на 31.10.2018 рахується заборгованість у розмірі 15819,54 грн, яка виникла за період 2017 рік - три квартали 2018 року (а.с. 39-43).

12. 24.01.2019 ГУ ДФС у Чернівецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-80/237-55, якою від позивача вимагається сплатити борг у розмірі 15819,54 грн. Вказану вимогу вручену позивачу, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 9,45).

13. 27.03.2019 Глибоцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління у Чернівецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58729686 щодо примусового виконання вимоги № Ф-80/237-55. Окрім цього, вказаною постановою з позивача стягується виконавчий збір у розмірі 1581,95 грн (а.с. 13).

14. Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесеної Глибоцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління у Чернівецькій області 10.04.2019, звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ «Бета-Інвест Логістік». Зокрема, постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20% від розміру заробітної плати до виплати загальної суми боргу у розмірі 17521,40 грн. (з урахуванням виконавчого збору та витрат). Вказано постанова, згідно із супровідним листом, направлена до виконання ТОВ «Бета-Інвест Логістік» (а.с.14,15).

15. Згідно з карткою рахунку, сформованої ТОВ «Бета-Інвест Логістік», на виконання постанови Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Чернівецькій області від 10.04.2019 за виконавчим провадженням № 58729686, із заробітної плати ОСОБА_1 в період з 30.04.2019 по 30.07.2019 на рахунок Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Чернівецькій області щомісячно утримано та перераховано кошти в розмір 740,60 грн, загальна сума відрахування за вказаний період становить 2221,80 грн. Вказане підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями № 618 від 05.07.2018, № 520 від 05.06.2018, № 392 від 06.05.2019 (а.с. 17,18-20).

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

16. Позивач вважає, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, реєстрація ФОП лише посвідчує право на здійснення діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення такої діяльності.

17. Відповідач зазначив, що позивач з 11.02.2008 по 15.01.2019 був фізичною особою-підприємцем та перебував на загальній системі оподаткування, у зв`язку з чим зобов`язаний сплачувати єдиний внесок незалежно від факту отримання доходу.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі Закон №2464-VI) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

19. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI під єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування розуміють консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

20. Під застрахованою особою розуміють фізичну особу, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (пункт 3 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI).

21. Згідно частини 1 статті 12 Закону № 2464-VI завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

22. Пунктом 3 частини 2 статті 12 Закону України №2464-VI передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

23. Статтею 4 Закону №2464-VI визначено перелік платників єдиного соціального внеску, серед яких фізичні особи-підприємці (пункт 4 частини 1).

24. У частині 4 статті 4 Закону №2464-VI визначено перелік осіб, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску, зокрема такими є особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

25. З огляду на викладене, єдиний соціальний внесок є обов`язковим платежем, метою якого є забезпечення захисту прав застрахованих осіб, які такий внесок сплачували самостійно або за них такі внески сплачувались іншими особами.

26. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач відноситься до категорії осіб, наведених у частині 4 статті 4 Закону №2464-VI, а враховуючи те, що він в період з 11.02.2008 по 15.01.2019 зареєстрований як фізична особа-підприємець, то позивач у вказаний період був платником єдиного соціального внеску.

27. Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI визначені обов`язки платника єдиного внеску, серед яких обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1), подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (пункт 4).

28. Згідно частини 3 цієї ж статті Закону №2464-VI обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону.

29. Судом встановлено, що такі обов`язки поширювалися на позивача.

30. Згідно з частиною 4 статті 6 Закону №2464-VI у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

31. Отже, навіть після припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця така фізична особа зобов`язана сплатити нараховані їй або нею єдиний соціальний внесок.

32. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464 (в редакції зі змінами внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 № 1774-VIII) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5- 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

33. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

34. Таким чином, позивач, у разі не отримання доходу у звітному кварталі зобов`язаний нарахувати та сплатити єдиний соціальний внесок, сума якого не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

35. Під мінімальним страховим внеском Закон №2464-VI розуміє суму єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (пункт 5 частини 1 статті 1), тоді як під максимальною величиною бази нарахування єдиного внеску розуміється максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок (пункт 4 частина 1 статті 1 Закону №2464-VI).

36. Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

37. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

38. Мінімальний страховий внесок у 2017 році (розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017 3200,00 грн) складав 3200 грн. х22%=704,00 грн/міс.; мінімальний страховий внесок у 2018 році (розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018 - 3723,00 грн) складав 3723 грн х 22%=819,06 грн/міс.

39. Таким чином, у позивача з 01.01.2017 виник обов`язок сплачувати єдиний внесок у сумі не меншій, ніж 704,00 грн/місяць протягом 2017 року, та у сумі не меншій ніж 819,06 грн/місяць протягом 2018 року, в тому числі і при відсутності будь-яких доходів (прибутків) у вказаний період.

40. Отже, позивач мав сплатити за 2017 рік та 3 квартали 2018 року єдиний соціальний внесок на загальну суму 15819,54 грн (704х12+819,06х9).

41. Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

42. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464-VI, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом є недоїмкою (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI).

43. Згідно частини 3 статті 25 Закону № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

44. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-VIII внесено зміни до Закону №2464, зокрема у пункті 1 частини 1 статті 7 у першому реченні абзацу другого слова "має право самостійно" замінено словом "зобов`язаний". Ці зміни набрали чинності з 01.01.2017.

45. Отже, встановлення обов`язку щодо сплати єдиного соціального внеску у разі відсутності доходу за квартальний період здійснено законом України, що відповідає положенням статті 92 Конституції України.

46. Судом першої інстанції правильно зазначено, що зміни до Закону №2464, які внесенні Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 №1774-VIII не були предметом перевірки Конституційним Судом України, а отже вони є чинними та відповідають Конституції України, а тому є обов`язковими до виконання.

47. Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказ Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469) у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

48. Відповідно частини 4 статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, а згідно частини 1 цієї статті Закону №2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

49. Згідно із частиною 16 статті 25 Закону №2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

50. Оскільки, в інформаційній системі ГУ ДФС у Чернівецькій області містилась інформація про недоїмку позивача щодо сплати єдиного соціального внеску за період 2017-2018 років, то відповідач обґрунтовано на підставі статті 25 Закону №2464-VI сформував вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-80/237-55 від 24 січня 2019 року.

51. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення ГУ ДФС у Чернівецькій області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб встановлений Конституцією України та Законом №2464-VI. При цьому права позивача не порушувались, а фактична наявність боргу з єдиного соціального внеску у розмірі 15819,54 грн. підтверджується матеріалами справи.

52. Безпідставним є посилання позивача на те, що він протягом 2017 - 2018 років офіційно працював у ТОВ «Бета-Інвест Логістік», яке за нього сплачувало ЄСВ, оскільки фізичні особи-підприємці можуть були звільнені від сплати єдиного соціального внеску лише за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, а офіційне працевлаштування не є підставою для звільнення від сплати єдиного соціального внеску.

53. Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не займався підприємницькою діяльністю та не отримував прибуток, колегія суддів відхиляє, оскільки в силу частини 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний соціальний внесок підлягає сплаті незалежно від здійснення підприємницької діяльності та фінансового стану платника.

54. Інші доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана правильно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ.

55. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

56. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

57. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

58. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

59. Переглянувши судове рішення в межах апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 листопада 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.