Справа № 120/2033/19-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2033/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук Костянтин Олександрович

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

21 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року (місце ухвалення рішення - м. Вінниця, повний текст складено 21.08.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу №Ф-5095-58-У від 06 листопада 2018 року в розмірі 19200,74 гривень.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказував на протиправність формування Головним управлінням ДФС у Вінницькій області вимоги про сплату боргу №Ф-5095-58-У від 06 листопада 2018 року в розмірі 19200,74 грн, адже така складена з недотриманням пунктів 3, 4 та 5 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року №469).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вимога про сплату боргу сформована поза межами законодавчо визначених строків. У 2014, 2015, 2016 рр. фактичного доходу у позивача не було, підприємницькою діяльністю не займався, а тому вважає, що база нарахування ЄСВ за вказані періоди відсутня. Крім того, скаржник зазначив, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів направлення/вручення вимоги від 06.11.2018 за № Ф-5095-58-У, з яких можна встановити дату їх узгодження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечила щодо вимог апеляційної скарги, просила залишити в силі рішення суду першої інстанції.

До розгляду справи по суті відповідачем до суду апеляційної інстанції подано клопотання про заміну відповідача на Головне управління ДПС у Вінницькій області як належного відповідача у справі відповідно до Розпорядження КМУ від 21.08.2019 року №682-р. Протокольною ухвалою вищезазначене клопотання задоволено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 18 червня 2014 року, про що свідчить витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку із тим, що за позивачем станом на 12 грудня 2018 року рахувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 19200,74 гривень Головним управлінням ДФС у Вінницькій області 06 листопада 2018 року сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5095-58.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 04 грудня 2018 року до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Не погодившись із вимогою про сплату боргу, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при винесенні вимоги про сплату боргу діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Доводи, наведені позивачем у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. (п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно ч.4 ст.8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Облік нарахованих і сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється контролюючим органом в інтегрованій картці платника, що відкривається за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року №449 (далі - Інструкція №449).

Згідно із вимогами Закону №2464-VI та Інструкції №449 на платника покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до абз.3 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно п.п. 1, 2 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно ч.4 ст.25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Приписами ст.25 Закону №2464-VI та пункту 3 Розділу VI Інструкції №449 визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера «У» (узгоджена вимога).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу (п. 4 Розділу VI Інструкції №449).

Згідно п.7 розділу VI Інструкції №449 якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Згідно з обліковими даними інформаційної системи органу доходів і зборів за позивачем станом на 31 жовтня 2018 року рахувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску в розмірі 19200,74 гривень. У суму недоїмки увійшли нарахування єдиного внеску в розмірі 3381,20 гривень за попередні роки (визначено станом на 31 грудня 2016 року), в розмірі 8448 гривень за 2017 рік, 2457,18 гривень за 1 квартал 2018 року, 2457,18 гривень за 2 квартал 2018 року, 2457,18 гривень за 3 квартал 2018 року. Так як станом на 31 жовтня 2018 року за позивачем рахувалася заборгованість зі сплати єдиного внеску, тому й була сформована вимога про сплату боргу.

Представник відповідача стверджує, що позивачу ще до ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження було відомо про сформовану вимогу (ще 28 листопада 2018 року), оскільки з наданого в підтвердження такого твердження рекомендованого повідомлення про вручення слідує, що поштова кореспонденція надсилалася ОСОБА_1 , проте не за адресою його проживання.

Судом встановлено, що у наданому рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зазначено адресу проживання позивача АДРЕСА_1 . Однак, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань свідчить про те, що місцем проживання позивача є АДРЕСА_2 .

В свою чергу, позивач наполягає на тому, що відмітка про особисте отримання в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення не є належним доказом отримання позивачем вимоги про сплату боргу №Ф-5095-58-У від 06.11.2018 та тому сума недоїмки не узгоджена в установленому законом порядку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ч.4 ст.25 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

При цьому, даною нормою Закону визначено, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже, чинним законодавством наділено платника єдиного внеску безумовним правом на узгодження вимоги про сплату боргу з єдиного внеску або оскарження її до суду, і лише якщо особою не вчинено вказаних дій та не сплачено визначеної суми недоїмки податковий орган має право надсилати таку вимогу на виконання до підрозділу державної виконавчої служби.

В свою чергу, суду не надано доказів, що №Ф-5095-58-У від 06 листопада 2018 року направлялась відповідачем на адресу ОСОБА_1 .

Зазначене, на думку суду апеляційної інстанції, позбавило позивача права узгодити вказану суму недоїмки у встановленому порядку або оскаржити її до суду.

Таким чином, Головним управлінням ДФС у Вінницькій області було порушено вимоги Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та не дотримано порядку формування та вручення вимоги про сплату боргу з єдиного внеску позивачу, у зв`язку з чим вказана вимога про сплату боргу №Ф-5095-58-У від 06 листопада 2018 року в розмірі 19200,74 гривень, не може вважатись правомірною та підлягає скасуванню.

Крім того, приписами Закону №2464-VI чітко визначено випадки, коли податковий орган має право надсилати вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка є виконавчим документом, до підрозділу державної виконавчої служби.

Як вже зазначалось, таке право податковий орган набуває лише у разі, якщо платник єдиного внеску не узгодив вимогу, не оскаржив її до суду або не сплатив визначену у ній суму боргу. В іншому разі податковий орган позбавлений права надсилати таку вимогу на виконання до підрозділу державної виконавчої служби.

В даному випадку відповідачем не було дотримано вимог ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та направлено вимогу про сплату боргу №Ф-5095-58-У від 06 листопада 2018 року в розмірі 19200,74 гривень до Літинського районного відділу ДВС навіть не повідомивши про її прийняття позивача, що грубо порушує права та інтереси позивача та є неприпустимим.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання протиправною вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу №Ф-5095-58-У від 06 листопада 2018 року в сумі 19200,74 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права, а тому, у відповідності до ст. 317 КАС України, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, під час подання позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн, що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи (а.с. 3, 92).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що сплачений позивачем під час подання позовної заяви та апеляційної скарги судовий збір в розмірі 1921грн. підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, саме Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу скасувати.

Прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу №Ф-5095-58-У від 06 листопада 2018 року в сумі 19200,74 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області () судові витрати в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 листопада 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.