Справа № 240/9370/19
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9370/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

27 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 здійснено заміну відповідача її правонаступником Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року позов задоволено, а саме: визнано протиправними дії Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці на підставі довідок Територіального управління ДСА в Житомирській області від 16 січня 2019 №137/19 та №138/19 з 01 січня 2019 року та 01 лютого 2019 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 82 % суддівської винагороди, визначених у довідці Територіального управління ДСА в Житомирській області від 16 січня 2019 №138/19 з 04 грудня 2018 року та у довідці Територіального управління ДСА в Житомирській області від 16 січня 2019 №137/19 з 01 січня 2019 року без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. В апеляційній скарзі апелянт посилається на п.4 розділу ІІ Порядку №3-1, згідно з яким перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди.

Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 з вересня 2016 року перебуває на обліку в Бердичівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці в розмірі 82 % від грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

У зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 щодо неконституційності окремих положень частини 3 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" в частині визначення розміру суддівської винагороди позивач звернулась до відповідача із заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, подала довідку Територіального управління ДСА в Житомирській області від 16 січня 2019 №138/19 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої станом на 04.12.2018 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання складає 39645 грн (а.с. 11).

У подальшому, позивач також звернулась до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2019 та подала довідку Територіального управління ДСА в Житомирській області від 16 січня 2019 №137/19 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої станом на 01.01.2019 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання складає 43222,50 грн (а.с. 10).

Бердичівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2019 року та 01 лютого 2019 року відповідно (а.с.13-14).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вищевказаних довідок Територіального управління ДСА в Житомирській області не з дати виникнення такого права, а з наступного місяця, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з моменту зміни розміру складових суддівської винагороди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч.1-4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ (далі - Закон №1402-VІІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, Закон №1402-VІІІ пов`язує право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді.

Рішенням Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року -12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

В п.3 резолютивної частини вказаного рішення зазначено, що положення частин третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VІII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 04.12.2018 року змінився розмір посадового окладу судді за відповідною посадою, який є складовою суддівської винагороди.

Таким чином, право позивача на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень статті 142 Закону № 1402-VІІІ виникло з 04.12.2018 року.

Абзацом другим пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 року становить 1921,00 грн, що в свою чергу призвело до збільшення посадового окладу судді за відповідною посадою.

Отже, у судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2019 року виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням посадового окладу судді за відповідною посадою, розрахованого, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1921,00 грн.

Як встановлено з матеріалів справи, в обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на п.4 розділу ІІ Порядку №3-1.

Колегія суддів вважає вказані вище доводи відповідача необґрунтованими, виходячи з наступного.

Статтею 7 КАС України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Отже, правову оцінку предмету спору, в т.ч. доводам сторін, суд надає із застосуванням джерел права згідно з нормами статті 7 КАС України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1) затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі - Порядок №3-1 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку №3-1 заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Згідно з п.2 розділу ІІ Порядку №3-1 звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Пунктом 4 розділу ІІ Порядку №3-1 передбачено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Водночас, оскільки Закон №1402-VІІІ пов`язує право на перерахунок щомісячного довічного утримання зі зміною розміру складових суддівської винагороди, то положення п.4 розділу ІІ Порядку №3-1 суперечать ч.4 ст.142 Закону №1402-VІІІ.

При цьому, Закон № 1402-VІІІ не містить положень про те, що Пенсійний фонд України має повноваження визначати умови та порядок перерахунку щомісячного довічного утримання, зокрема, в частині визначення періоду та з якого часу здійснюється такий перерахунок.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону №1402-VІІІ, чинного на час їх виникнення.

А тому, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідачем протиправно здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 не з дати набуття такого права, а з наступного місяця, та необхідності зобов`язати відповідача здійснити їй перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 82 % суддівської винагороди, визначених у довідці Територіального управління ДСА в Житомирській області від 16 січня 2019 №138/19 з 04 грудня 2018 року та у довідці Територіального управління ДСА в Житомирській області від 16 січня 2019 №137/19 з 01 січня 2019 року без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 листопада 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.