Справа № 639/3916/19
Суддя: Баркова Н. В.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №639/3916/19
Провадження №2-а/639/166/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретарів - Кузнецової А.О., Волкової С.І.,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Подолян Вікторії Володимирівни, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 з адміністративним позовом до відповідача поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Подолян В.В., третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд скасувати постанову серії ДП18 №549245 від 24.05.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.05 2019 року, ним була отримана постанова серії ДП18 № 549245 від 24.05.2019 року, згідно якої на нього накладений штраф у розмірі 510 грн., за порушення п.22.5 ПДР України, а саме за порушення правил перевезення вантажу на автодорозі (М-05) Київ-Одеса км 450+500 м , під час руху на автомобілі VOLVO FH42T, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом KOGEL S 24-1, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Таким чином, на думку відповідача позивачем скоєне адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме порушення правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. Проте дана постанова винесена щодо позивача без жодних підстав, оскільки особисто він не порушував ПДР та не вчиняв інкриміноване йому правопорушення. У тексті довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю зазначено, що при здійсненні габаритно-вагового контролю у пункті контролю 450 км автодороги Київ-Одеса, в 0 год. 45 хв., 24.05.2019 року, встановлено перевищення допустимого навантаження на 2 ось автомобіля 12,660 кг, замість допустимих 11 000кг. Дане порушення позивач вважає надуманим інспектором, оскільки насправді позивач не вчиняв ніякого правопорушення. Розділ 22 ПДР «Перевезення вантажу» встановлює, що за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли, зокрема, навантаження на одиночну вісь перевищує 11т. Пунктом 22. 1 встановлюється, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу. Пункт 22. 2 зазначає, що водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, толочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху. Позива вважає, що виконав вимоги пункту 22.2 ПДР України. Щодо розташування вантажу в стосовно його маси, розподілення навантаження на осі позивач не зобов`язаний перевіряти, оскільки він є найманим працівником і працює водієм. Перевіряти масу та навантаження на осі зобов`язаний роботодавець, або ж його працівник, що завантажує вантаж. Отже, позивач не є суб`єктом правопорушення, яке встановлено постановою серії ДП 18 № 549245 від 24.05.2019 року, також відсутня і суб`єктивна сторона, тобто його вина у даному діянні. Як відомо діяння визнається правопорушенням лише в тому випадку, якщо наявні суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона порушення.

У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.06.2019 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до адміністративного суду - задоволено. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до адміністративного суду. Прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Подолян Вікторії Володимирівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Призначено судове засідання.

19.08.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова залучено до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Подолян Вікторії Володимирівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд.5.

20.08.2019 року від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких представник Департаменту патрульної поліції просить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Судом задоволено клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

В судове засідання 08.11.2019 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її та позивача участі, просила позов задовольнити.

Відповідач поліцейський взводу №1 роти №2 батальйону №1 УПП в Одеській області ДПП сержант поліції Подолян В.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надав письмові пояснення, в яких, зокрема, просив розглянути вищевказану справу у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Статтею 222 КУпАП передбачено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 132-1 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В свою чергу, Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, виходячи з системного аналізу рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015, змісту ст. 258 КУпАП станом на дату винесення рішення Конституційним Судом України, змісту ст. 258 КУпАП України станом на дату винесення рішення по цій справі, суд вважає, що в разі заперечень особи, справа не може бути розглянута без певного часового інтервалу, достатнього для підготовки особи до захисту, тобто, не може бути розглянута безпосередньо на місці правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України у справі № 379/758/15-а (К/800/37207/15).

Суд також звертає увагу, що в Додатку № 4 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, передбачено форму запрошення до підрозділу патрульної поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ухвалі Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.06.2019 року роз`яснено відповідачу його право подати відзив та наслідки ненадання відзиву, однак відповідач зазначеним правом не скористався, у зв`язку з чим суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому процесуальним законом не передбачено, що надані суду письмові пояснення слід вважати відзивом.

Позивач ОСОБА_1 прийнятий на посаду водія автотранспортного засобу із стажуванням з 27.02.2019 року по 06.03.2019 року, що підтверджується копією наказу ТОВ «Трак-Експ» від. 26.02.2019 року (а.с.9).

Як вбачається з копії постанови серії ДП18 № 549245 від 24.05.2019 року, яка знаходиться в матеріалах справи, поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону №1 УПП в Одеській області ДПП сержантом поліції Подолян Вікторією Володимирівною притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. В тексті постанови зазначено обставини правопорушення, а саме, що водій, керуючи ТЗ «VOLVO FH42T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом KOGEL S 24-1 реєстраційний номер НОМЕР_3 перевозив вантаж, при зважуванні на СПВК навантаження на одиночну вісь склала 12 660 кг при дозволених 11 000 кг. Дозволу на перевезення не мав, чим порушив п.22.5 ПДР України (а.с.10). До постанови долучено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових парламентів та довідку №036122 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с.11-12). Однак з даних довідки та акту не вбачається конкретна різниця в перевищенні законодавчих нормативів.

При цьому відповідно до Закону України від 11.09.2019 року, який набрав чинності 25.09.2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» Стаття 132-1 КУпАП як на час розгляду даної справи доповнена другою частиною та приміткою, отже містить дві частини, якими передбачені різні правопорушення та відповідальність за них. Так ч.1 ст. 132-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%.

Примітка. Дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Також зазначеним вище законом кодекс доповнено статтею 14-3, яка передбачає відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті. Згідно з ч.1 з вказаної статті: Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 132--1 цього Кодексу, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Частиною другою передбачено: у разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України. В частині 3 закріплено: Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу";

Відповідно до ст. 8 КУпАП, яка визначає чинність закону про відповідальність за адміністративні правопорушення, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Отже, оцінюючи наявність у відповідача передбачених законом підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд також бере до уваги положення чинного на день розгляду справи закону, яким фактично змінюється підхід для визначення об`єктивної сторони даного правопорушення та визначення суб`єкта даного правопорушення, а отже пом`якшується і частково скасовується відповідальність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (надалі Порядок).

Підпункт 2 абзацу 1 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 № 879 (далі - Порядок), передбачає, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до пункту 3 Порядку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

В пункті 6 Порядку передбачено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно положень пункту 51 Порядку, документальний габаритно-ваговий контроль здійснюється шляхом визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Розділ 22 ПДР «Перевезення вантажу» встановлює, що за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли, зокрема, навантаження на одиночну вісь перевищує 11т.

Пунктом 22. 1 встановлюється, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до п. 22. 2 зазначено, що водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, толочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки оскаржувана постанова винесена безпосередньо на місці правопорушення, незважаючи на необізнаність позивача про це, вона не може бути визнана правомірною. Крім того, у зв`язку з діями відповідача при складанні оскаржуваної постанови позивач був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем при винесені постанови не було наведено доказів, крім довідки про зважування, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, не надано доказів і суду під час розгляду даної справи.

Відповідач повідомлявся про судове засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надавав та не довів правомірність винесеної постанови відносно позивача, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП не довів, як і не довів того, що позивач відповідно до закону є суб`єктом зазначеного правопорушення.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення. З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що наявні всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 229, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 132-1, 185, 222, 247, 251, 256, 258, 268 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Подолян Вікторії Володимирівни, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №549245 від 24.05.2019 року, винесену поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Подолян Вікторією Володимирівною, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Жовтневим РВ у м. Харкові ГУ ДМС в Харківській області 10.01.2014 року, РНОКПП: НОМЕР_5 ,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: поліцейський взводу №1 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Подолян Вікторія Володимирівна, місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 5;

Третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 5.

Суддя Н.В . Баркова Баркова