Справа № 522/18514/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 р.м. ОдесаСправа № 522/18514/19

Головуючий в І інстанції: Свячена Ю.Б.

Дата та місце ухвалення рішення: 01.11.2019 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до суду з позовом до громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просив: затримати громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 01.05.2019 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.06.2019 року у відношенні відповідача ГУДМС України в Одеській області складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме за порушення правил перебування іноземців в Україні проживання без документів на право проживання в Україні.

На підставі вказаного протоколу, згідно ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ГУДМС України в Одеській області, постановою від 10.06.2019 року, на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 10.06.2019 року ГУДМС України в Одеській області прийнято рішення № 416 про примусове повернення у країну походження громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 09.07.2019 року.

01.11.2019 року з метою ідентифікації відповідача та забезпечення його примусового видворення за межі території України позивач звернувся до суду з даним позовом про затримання ОСОБА_1 строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Крім того, 01.11.2019 року ГУДМС України в Одеській області звернулось до суду з позовом про примусове видворення з України громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення за межі території України відмовлено.

Окрім цього, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2019 року у справі № 490/2977/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць. Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно інформації наданої Центральним районним судом м. Миколаєва (лист від 20.11.2019 року) станом на момент розгляду даної справи кримінальне провадження № 490/2977/18 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, направлено до Миколаївського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що станом на сьогоднішній день вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2019 року відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконано та судом апеляційної інстанції не скасовано, тому, затримання громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України є передчасним.

Вирішуючи справу в апеляційному порядку колегія суддів виходить з наступного.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, за правилами ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Таким чином, положення ст. 289 КАС України чітко визначають, як види заходів, що можуть бути застосовані судом до іноземця або особи без громадянства, що вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, так і мету застосування таких заходів, а також чітко визначають підстави для їх застосування.

В резолютивній частині заявленого позову позивач просить: затримати громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Тобто, позивач звернувся до суду з даним позовом про застосування такого заходу, як затримання іноземця.

Також позивачем визначено в якості мети застосування такого заходу ідентифікація та забезпечення видворення за межі території України.

Разом з цим, за наведених правил ст. 289 КАС України стосовно іноземця щодо якого поданий позов про його примусове видворення може бути застосований такий захід як затримання за наявності обґрунтованих підстав вважати, що такий іноземець ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення.

Поряд з цим, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення за межі території України відмовлено.

Також, колегія суддів наголошує, що відповідачем у даній справі є громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2019 року у справі № 490/2977/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць. Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому, згідно наведеного вироку, обвинувачем у кримінальних провадженням є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Грузії.

Згідно інформації наданої Центральним районним судом м. Миколаєва (лист від 20.11.2019 року) станом на момент розгляду даної справи кримінальне провадження № 490/2977/18 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, направлено до Миколаївського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI виїзд з України іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, якщо: йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або кримінальна справа розглядається судом - до закінчення кримінального провадження; його засуджено за вчинення кримінального правопорушення - до відбування покарання або звільнення від покарання; його виїзд суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України - до припинення обставин, що перешкоджають виїзду.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для затримання відповідача з метою забезпечення його примусового видворення до закінчення кримінального провадження та до відбування покарання або звільнення від покарання.

Рішення суду у даній справі про затримання відповідача з метою забезпечення його примусового видворення, яке просить прийняти ГУДМС України в Одеській області, фактично будить суперечити вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2019 року у справі № 490/2977/18, яким зобов`язано відповідача періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім того, як вже зазначалось колегією суддів, наведений вирок перебуває на апеляційному перегляді, тобто, остаточного рішення суду у кримінальному провадженні щодо відповідача не прийнято.

Наявність вказаного вироку суду та перебування його на апеляційному перегляді виключає можливість затримання відповідача з метою забезпечення його примусового видворення.

Колегія суддів наголошує, що приймаючи рішення про примусове повернення відповідача та звертаючись до суду із даним позовом про затримання відповідача з метою забезпечення його примусового видворення, позивачем не були враховані положення ч. 2 ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо заборони виїзду з України іноземцю або особі без громадянства, якщо: йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або кримінальна справа розглядається судом - до закінчення кримінального провадження; його засуджено за вчинення кримінального правопорушення - до відбування покарання або звільнення від покарання; його виїзд суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України - до припинення обставин, що перешкоджають виїзду.

Що стосується посилань позивача, як на мету подання даного позову щодо затримання відповідача, на необхідність ідентифікації відповідача, колегія суддів зазначає, що позивачем складено та видано відповідачу довідку, в якій визначені його дані, зокрема, щодо П.І.Б., дату народження. Так само під час розгляду кримінального провадження було встановлено П.І.Б., дату народження обвинуваченого, який виступає відповідачем у даній справі, а тому, колегія суддів приходить до висновку, що у суду відсутні підстави для затримання відповідача з метою його ідентифікації.

З огляду на викладене у сукупності та враховуючи, що позивачем не наведено жодних обґрунтованих підстав для задоволення заявленого позову та прийняття рішення про затримання відповідача строком на шість місяців, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 271, 289, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 28.11.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька