Справа № 540/1841/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1841/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.01.2018 р.,

встановив:

I. Зміст позовних вимог

06 вересня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС в Херсонській області, АРК та м. Севастополі), у якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.01.2018 р.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Вказані вимоги позивач обґрунтовує обставинами, викладеними у змісті позову, які полягають у тому, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням податковий орган здійснив повторно нарахування штрафних санкцій за одне і теж саме порушення, що суперечить приписам п. 116.2 ст. 116 ПК України. Позивач вказує, що за результатами раніше проведеної камеральної перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення від 10.07.2017 №, яким до позивача застосовані штрафні санкції за порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з ПДВ за аналогічний період. При цьому позивач зазначає, що відповідачем не підтверджено документально наявність обставин, які зумовлюють проведення по суті повторної перевірки податкової звітності позивача.

03.10.2019 року ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі подано до суду відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позову, оскільки оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийнято за результатами проведеної у грудні 2017 року камеральної перевірки, в ході якої встановлено затримку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом граничних строків, встановлених п. 57.1 ст. 57 ПК України, що стало підставою про застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 685,04 грн. відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПКУ. Щодо тверджень позивача, що податковим органом вже була проведена камеральна перевірка своєчасності сплати податків до бюджету ФОП ОСОБА_1 за той самий період та було прийнято податкове повідомлення - рішення від 10.07.2017 №, то відповідач зазначає, що нормами податкового законодавства не передбачено обмежень щодо проведення камеральних перевірок за аналогією з нормою п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 11.09.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. (ст. 258 КАС України)

Враховуючи, що сторонами не надано клопотань про розгляд справи з викликом сторін, а також не надано заперечень щодо розгляду справи без їх повідомлення (виклику), суд вважає за можливе розглянути дану справу у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

У зв`язку з перебуванням судді Дубровної В.А. у період з 15 жовтня по 11 листопада включно у щорічній плановій відпустці, а у період з 12 по 21 листопада 2019 р. включно на лікарняному строк розгляду справи обчислюється з урахуванням вказаних обставин.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у грудні 2017 року посадовою особою Головного управління ДФС у Херсонській області в приміщенні Херсонської об`єднаної державної податкової інспекції на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 75.1 ст.75, ст.76 ПК України, проведено камеральну з питань своєчасності сплати податку на додану вартість платником ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за вересень, листопад, грудень 2016 року, за результатами якої встановлено порушення ОСОБА_1 термінів сплати самостійно визначених грошових зобов`язань з ПДВ протягом строків, визначених п. 57.1 ст.57 ПК України, що є наслідком застосування до платника відповідальності згідно ст. 126 ПК України, про що складено акт від 21.12.2017 р. № 4072/21-22-13-02/ НОМЕР_1 .

Даний висновок податкового органу ґрунтується на тому, що платником ОСОБА_1 затримано сплату самостійно визначених грошових зобов`язань з ПДВ у податкових деклараціях за вересень, листопад, грудень 2016 року, що склало затримку сплати грошового зобов`язання в загальній сумі 3 425,20 грн. на 391, 333, 330, 329, 300, 300 календарних днів, оскільки останніми днями погашення такого податкового зобов`язання були відповідно дні із датами 26.10.2017 р., 24.11.2017 р., 29.08.2017 р., 27.07.2017 р.

У зв`язку з встановленими в акті перевірки порушеннями податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.01.2018 р. № про застосування до позивача на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України штрафних санкцій в сумі 685,04 грн., тобто в розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу в сумі 3 425,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. Правова оцінка суду

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

При цьому, податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Базові звітні (податкові) періоди для подання податкових декларацій з ПДВ визначені пунктом 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абзаці першому пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що ПДВ - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Питання, пов`язані з обчисленням, нарахуванням і сплатою ПДВ, врегульовані розділом V цього Кодексу.

Так, відповідно до статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Дана норма пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України кореспондується з нормою абзацу 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, відповідно до якої, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 14 Податкового кодексу України податковим зобов`язанням є сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), а грошовим зобов`язанням платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 31.1, пункту 31.3 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України).

За змістом ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

За приписами п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, зі змісту положень статті 126 Податкового кодексу України, на підставі якої до позивача застосовані штрафні санкції спірним податковим повідомленням-рішенням, вбачається, що несплата узгодженої суми грошового зобов`язання у встановлені строки має наслідком застосування до платника штрафу в розмірі, що залежить від кількості днів затримки сплати. При цьому законодавець пов`язує виникнення у податкового органу права на нарахування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасне виконання обов`язку зі сплати узгодженої суми грошового зобов`язання платника з фактом погашення заборгованості з цього зобов`язання. Сума штрафних (фінансових) санкцій обраховується виходячи із суми погашеного податкового боргу.

Таким чином, лише за умови погашення платником податкового боргу податковий орган вправі застосувати до такого платника штраф.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ФОП ОСОБА_1 до податкового органу подано:

- 19.09.2016 року податкову декларацію № з податку на додану вартість за серпень 2016 року, де самостійно визначив грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 3098 грн. з терміном сплати до 30.09.2016 року;

- 17.11.2016 року податкову декларацію № з податку на додану вартість за жовтень 2016 року, де самостійно визначив грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 37 грн. з терміном сплати до 30.11.2016 р.;

- 18.12.2016 року податкову декларацію № з податку на додану вартість за листопад 2016 року, де самостійно визначив грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 1237 грн. з терміном сплати до 30.12.2016 р.

Як вбачається зі зворотного боку Інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за кодом класифікації доходів бюджету 14010100 (податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), задекларовані позивачем податкові зобов`язання з ПДВ за вказаними податковими деклараціями сплачені у строк, визначений п. 57.1 ст. 57 ПК України, зокрема,

- грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 3 098 грн. згідно податкової декларації № за серпень 2016 р. з терміном сплати до 30.09.2016 р., сплачено 23.09.2016 р. шляхом надходження до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ згідно платіжного доручення від 23.09.2016 р. за № 7615603;

- грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 37 грн. згідно податкової декларації № за жовтень 2016 р. з терміном сплати до 30.11.2016 р.; сплачено 24.11.2016 р. шляхом надходження до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ згідно платіжного доручення від 24.11.2016 р. за № 8604366;

- грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 1237 грн. згідно податкової декларації № за листопад 2016 р. з терміном сплати до 30.12.2016 р. сплачено 26.12.2016 р. шляхом надходження до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ згідно платіжного доручення від 26.12.2016 р. за № 9005547.

Проте, за даними вказаної Інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 контролюючим органом сплачені позивачем суми грошових зобов`язання з ПДВ за вказаними податковими деклараціями зараховано в рахунок погашення податкового боргу, який обліковувався на момент їх сплати.

Таке зарахування податковим органом здійснене на підставі пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, згідно з положеннями якого у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Таким чином, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) закріплено право контролюючого органу щодо зарахування коштів, які сплачує платник податків у рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати.

За своїм змістом пункт 126.1 статті 126 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого податковим законодавством строку сплати узгодженого податкового зобов`язання.

Отже, передбачена вказаною нормою ПК України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами, при самостійному визначенні напрямку платежу чи при зарахуванні сплачених платником коштів згідно з черговістю виникнення податкового боргу).

Інше тлумачення розглядуваної законодавчої норми ставило би в заздалегідь невигідне становище того платника, який вжив необхідних заходів і погасив податковий борг без розстрочення, оскільки такий платник податків підлягав би відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, а інший платник (якому борг було розстрочено) - ні.

Даний висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловленим у постанові від 16 жовтня 2019 року, справа №809/307/16, касаційне провадження №К/9901/26491/18

Отже, застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за спірним податковим повідомленням-рішенням пов`язане з обставинами щодо зарахування податковим органом коштів в загальній сумі 3 425,20 грн., ініційованих позивачем до сплати поточних податкових зобов`язань з ПДВ, в рахунок погашення податкових зобов`язань з податку на додану вартість, визначених ФОП ОСОБА_1 у податкових деклараціях з ПДВ за вересень, листопад, грудень 2016 р, зокрема,

- по податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2016 р. за № : платіжне доручення № 11992044 від 27.07.2017 р. на суму 171,00 грн. (з затримкою на 300 днів), платіжне доручення № 12326815 від 29.08.2017 р. на суму 100 грн. (з затримкою на 333 дні), платіжне доручення № 13138602 від 26.10.2017 р. на суму 1918,50 грн. (з затримкою на 391 день).

по податковій декларації з податку на додану вартість № : платіжне доручення № 13138602 від 26.10.2017 р. на суму 37 грн. (з затримкою на 330 днів);

по податковій декларації з податку на додану вартість № : платіжне доручення № 13138602 від 26.10.2017 р. на суму 567,68 грн. (з затримкою на 300 днів), платіжне доручення № 13614093 від 24.11.2017 р. на суму 631 грн. (з затримкою на 329 дні).

З огляду на встановлені обставини та приписи чинного податкового законодавства, суд дійшов висновку, що позивачем сплачено задекларовані податкові зобов`язання у загальній сумі 3 425,20 грн. з затримкою більше, ніж на тридцять календарних днів, чим порушено строки сплати податкового зобов`язання, визначені п. 57.1 ст. 57 ПК України, а тому прийняте відповідачем за результатами проведеної камеральної перевірки оскаржуване повідомлення-рішення від 10.01.2018 р. № , яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 685,04 грн. (20% від 3 425,20 грн.) є правомірним.

Щодо позиції позивача про те, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийнято за результатами повторної камеральної перевірки податкової звітності позивача та в порушення п. 116.2 ст. 116 ПК України оскаржуваним рішенням до нього фактично повторно застосовано штрафні санкції за правопорушення, оскільки раніше проведеною камеральною перевіркою до позивача вже було застосовано штрафні санкції податковим повідомленням - рішенням від 10.07.2017 р. № , суд зазначає про наступне.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому, камеральна перевірка проводяться контролюючим органам в межах його повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.2016 №1797-VIII, чинного з 01.01.2017, підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнено другим абзацом відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Аналіз зазначеної норми Податкового кодексу України свідчить, що предметом камеральної перевірки, серед іншого, може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Пунктом 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України передбачено що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Таким чином, враховуючи, що у даному випадку контролюючим органом проводилась камеральна перевірка щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з ПДВ за період вересень, листопад, грудень 2016 року Головним управлінням ДФС у Херсонській області не порушено 1095 денного строку проведення перевірки.

Суд звертає увагу, що нормами податкового законодавства не передбачено обмежень щодо проведення камеральних перевірок за аналогією з нормою п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України, а враховуючи те, що предметом спірної камеральної перевірки є своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з ПДВ, суд приходить до висновку про правомірність проведення перевірки контролюючим органом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує несвоєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з ПДВ згідно податкових декларацій за вересень, листопад, грудень 2016 року, а обґрунтовує свої вимоги лише відсутністю у відповідача повноважень на повторну перевірку своєчасності такої сплати під час спірної камеральної перевірки.

Суд не погоджується з вказаною позицією позивача з огляду на таке.

Відповідно до абз.2 п.78.2 ст.78 ПК України, контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи та поданих відповідачем письмових доказів, зокрема, попереднього акту камеральної перевірки від 19.06.2017 року № 53/21-22-13-02/ НОМЕР_1 та прийнятого за її результатами податкове повідомлення - рішення від 10.07.2017 р. № про застосування до ОСОБА_1 штрафні санкції в сумі 14 374,50 грн., питання своєчасності плати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з ПДВ згідно податкових декларацій за листопад, грудень 2016 року не досліджувалось, штрафні (фінансові) санкції до позивача за такі порушення не застосовувались. При цьому, несвоєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з ПДВ за податковою декларацією за вересень 2016 року була встановлена внаслідок часткового погашення податкового боргу з ПДВ з датою 26.05.2017 року в сумі 56,50 грн.

Натомість, за спірним актом камеральної перевірки від 21 грудня 2017 року № 4072/21-22-13-02/ НОМЕР_1 та на підставі якого було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, несвоєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з ПДВ за податковою декларацією за вересень 2016 року була встановлена внаслідок погашення такого податкового боргу з датою 26.10.2017 року в сумі 1 918,50 грн., з датою 29.08.2017 року в сумі 100,00 грн., з датою 27.07.2017 року в сумі 171,00 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вказані твердження представника позивача під час розгляду справи не знайшли своє документальне підтвердження матеріалами справи, а тому у суду відсутні підстави вважати, що під час проведення спірної камеральної перевірки відповідач повторно перевірив одні й ті ж самі обставини і як наслідок застосував до позивача вдруге штраф за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з ПДВ за податковими деклараціями за вересень, листопад, грудень 2016 року за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

ІV. Висновок суду

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. (ч. 2 ст. 9 КАС України)

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, доводів сторін, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, а позивачем не надано доказів щодо їх спростування, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволені позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (місце знаходження 73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 75, , e-mail ) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.01.2018 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII

"Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 111030300