Справа № 205/7414/19 (2-а/205/178/19)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 205/7414/19 (2-а/205/178/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року (суддя Остапенко Н.Г.) у справі №205/7414/19 (2-а/205/178/19) за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа - Головний спеціаліст-інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Коваль Тетяна Юріївна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ІД №00010842 від 02 серпня 2019 року, винесену Головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Коваль Тетяною Юріївною, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладання на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 гривень, а провадження у справі закрити.

Підставами позову визначено наступне.

Так, позивач, посилаючись на положення 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), вказував на те, що суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 152-1 КУпАП, може бути як власник транспортного засобу, так і особа, яка на законних підставах його використовує. З цього позивачем зроблено висновок про те, що оскільки суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення не є виключно власник транспортного засобу, то його можна притягнути до адміністративної відповідальності лише у випадку наявності в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому, позивач посилався на порушення інспектором з паркування порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, який визначений ст.ст. 278, 279,279-1 КУпАП. Також, позивач вказував на те, що інспектором з паркування прийнято оскаржувану постанову за відсутності доказів скоєння правопорушення, чим порушив вимоги ст..280 КУпАП.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено, а саме, скасовано постанову серії ІД №00010842 від 02 серпня 2019 року, винесену Головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Коваль Тетяною Юріївною, про притягнення ОСОБА_1 до

адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП, а провадження у справі закрито.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності. При цьому, надаючи правову оцінку наданим відповідачем в якості доказу фотознімкам, суд дійшов висновку, що вони не можуть слугувати належним доказом факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки не встановлюють/не підтверджують користування позивачем майданчиком для паркування більш як 10 хвилин безперервно. Також, суд вказав на відсутність доказів належного повідомлення позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Скаржник вказує на те, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор з паркування діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, а саме, здійснення паркування транспортного засобу та отримання послуг з користування майданчиком для платного паркування без їх сплати, обгрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП. Зазначає, що факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення підтверджується належними доказами, а саме фотознімками, на яких зафіксовано дату правопорушення, місце розташування транспортного засобу та майданчика для платного паркування по відношенню до нерухомого об`єкта, географічні координати, час вчинення правопорушення. Стосовно висновків суду першої інстанції щодо відсутності доказів належного повідомлення позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності, скаржник зазначає, що відповідно до положень ст.279-1 КУпАП інспектором було розміщено повідомлення на лобовому склі транспортного засобу позивача про притягнення до адміністративної відповідальності. Вказані дії було вчинено інспектором після фіксації порушення в режимі фотозйомки. При цьому, чинними вимогами до режиму фіксації порушення в режимі фотозйомки, які передбачені ст.14-2 КУпАП, не визначена необхідність фіксації розміщення повідомлення, а тому така фіксація інспектором не проводилась.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 29 липня 2019 року Головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Коваль Тетяною Юріївною було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 152-1 КУпАП: порушення правил паркування транспортних засобів, а саме, неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з НОМЕР_1 за адресою м. Дніпро, вул. Володимира Мономаха, в районі буд. № 2-4.

02 серпня 2019 року головним інспектором Коваль Т.Ю. винесено постанову серії ІД № 00010842, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, за застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300,00 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало виявлення факту порушення ним правил паркування транспортних засобів, а саме, здійснення паркування транспортного засобу та отримання послуг з користування майданчиком для платного паркування без їх сплати.

Частиною 1 статті 152-1 КУпАП визначено, що порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Отже, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152-1 КУпАП, полягає у порушенні правил паркування транспортних засобів, зокрема, неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

У примітці статті 152-1 КУпАП роз`яснено, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 152-1 КУпАП з огляду на те, що факт вчинення адміністративного правопорушення є недоведеним.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, з огляду на таке.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (частина 3 статті 77 КАС України)

Згідно частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві у неї (частина 3 статті 308 КАС України).

Як свідчать матеріали справи, інспектором з паркування ОСОБА_2 здійснювалась фотофіксація порушення правил паркування транспортного засобу в режимі фотозйомки, обставини якого відображені в спірній постанові.

Відповідно до примітки до статті 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

В ході судового розгляду справи відповідачем долучено до матеріалів справи фотознімки у кількості 5 штук, отримані з різних ракурсів, які відображають: дату порушення - 29.07.2019; місце розташування транспортного засобу Volkswagen Golf, д.н.з НОМЕР_1 та майданчика для платного паркування по відношенню до нерухомого об`єкта - вул. Володимира Мономаха (вул. Московська), в районі буд. № 2-4; географічні координати 48.467419N 35.045928E; час вчинення порушення: з 11:35 (11 год. 35 хв.) по 12:08 (12 год. 08 хв.) (а.с.20).

При цьому, суд звертає увагу, що на фотознімках, зроблених о 11:36:16 та о 12:08:43 розташування вищезазначеного автомобіля не змінювалось, автомобіль припаркований на тому ж паркувальному місці та розміщений однаково по відношенню до ліній розмітки паркувального майданчика та прилеглого будинку.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про користування транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з НОМЕР_1 , власником якого є позивач, майданчиком для платного користування по вул. Володимира Мономаха (вул. Московська), в районі буд. № 2-4 в місті Дніпрі більш ніж 10 хвилин.

При цьому, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що позивачем в ході розгляду судової справи не було спростовано аргументів відповідача, що автомобіль перебував на майданчику для платного паркування без здійснення оплати вартості послуг.

Висновок суду першої інстанції щодо неприйняття вищевказаних фотознімків в якості належних доказів правопорушення з мотивів того, що вони не підтверджують користування позивачем майданчиком для паркування більш як 10 хвилин безперервно, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки такої кваліфікуючої ознаки як безперервність користування майданчиком для паркування більше 10 хвилин частина 1 статті 152-1 КУпАП не містить. Як слідує зі змісту наведеної норми визначальним є саме встановлення факту користування майданчиком більше як 10 хвилин у відповідну добу користування.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що у разі прийняття такої позиції суду першої інстанції, то єдиним доказом вчинення правопорушення може бути лише безперервна відеозйомка протягом 10 хвилин перебування транспортного засобу на майданчику для паркування. Втім, чинними нормами КУпАП визначено право уповноваженої посадової особи фіксування обставин порушення правил паркування транспортних засобів як шляхом відеозйомки, так і шляхом фотозйомки (стаття 14-2 КУпАП), що і було зроблено інспектором з паркування у спірному випадку.

Як того вимагають приписи статті 283 КУпАП України, спірна постанова по справі про адміністративне правопорушення містить посилання на технічний засіб, яким здійснено фіксацію правопорушення (LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2).

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що надані відповідачем фотознімки у розумінні ст.251 КУпАП є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в постанові серії ІД №00010842 від 02 серпня 2019 року.

Щодо підстав заявленого позову, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, що стосується визнання позивача суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП.

У примітці статті 152-1 КУпАП роз`яснено, що суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою і другою цієї статті 152-1 КУпАП, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

В частині 1 статті 14-2 КУпАП вказано, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно зі статтею 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Оскільки, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Volkswagen Golf, д.н.з НОМЕР_1 , то інспектор з паркування дійшов обґрунтованого висновку, що в спірному випадку останній є відповідальною особою, яка має нести адміністративну відповідальність за фактом встановленого порушення правил паркування транспортного засобу.

Слід зазначити, що умови, за яких відповідальна особа, зазначена у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), чітко визначена законом, а саме частиною 1 ст. 279-3 КУпАП.

Цією нормою права встановлено, що таке звільнення може мати місце лише у випадку, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Позивачем доказів вчинення ним дій, які визначені частиною 1 статті 279-3 КУпАП, суду не надано, а судом, в ході розгляду справи таких обставин не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що в спірному випадку інспектором з паркування правильно визнано позивача суб`єктом скоєного правопорушення.

Що стосується аргументів позивача щодо порушення інспектором з паркування порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, у разі виявлення порушення правил паркування транспортних засобів, що фіксуються у режимі фотозйомки, протокол про адміністративне правопорушення уповноваженою особою не складається.

Порядок та особливості розгляду справи про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлений у статтях 279-1 - 279-4 КУпАП.

Відповідно до частини 5 статті 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом частини 2 статті 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.

В даному випадку, на виконання приписів частини 2 статті 277 КУпАП, після отримання відомостей про суб`єкта правопорушення, інспектор з паркування невідкладно виніс оскаржувану постанову, без участі позивача, скориставшись правом, яке закріплено частиною 5 статті 279-1 КУпАП.

За таких обставин, дії інспектора з паркування щодо винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення без участі позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідають вимогам чинного закону.

Що стосується аргументів позивача щодо не повідомлення його інспектором з паркування про притягнення до адміністративної відповідальності.

За приписами частини 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В частині 3 статті 279-1 КУпАП визначено, що якщо адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, частиною 1 статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

З огляду на викладені норми права, суд погоджується з позицією позивача, що у разі відсутності технічної можливості встановлення відповідальної особи на місці вчинення правопорушення, у уповноваженої особи наявний обов`язок щодо розміщення на лобовому склі транспортного засобу повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач стверджує, що інспектором з паркування не виконаного вказаного обов`язку.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані аргументи позивача не можуть бути підставою для скасування оскарженої постанови з огляду на встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, який підтверджений належними доказами.

При цьому, суд враховує те, що в апеляційній скарзі відповідач вказує на дотримання інспектором з паркування приписів частини 1 статті 279-1 КУпАП, та наполягає на тому, що ним розміщено 29.07.2019 повідомлення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на лобовому склі його транспортного засобу. Вказані дії вчинено інспектором після фіксації порушення в режимі фотозйомки, у зв`язку з чим вказаний факт не відображений у наданих фотознімках. Оскільки чинні вимоги до режиму фіксації порушення в режимі фотозйомки, визначені статтею 14-2 КУпАП, не містять необхідність фіксації розміщення повідомлення, тому така фіксація інспектором не проводилась.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 152-1 КУпАП, оскільки факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме, здійснення паркування транспортного засобу та отримання послуг з користування майданчиком для платного паркування без їх сплати більш ніж 10 хвилин, доведений відповідачем належними та допустимими доказами, а в діях інспектора з паркування порушень вимог закону під час підготовки до розгляду та розгляду справи про адміністративне правопорушення, в ході судового розгляду справи не встановлено.

Отже, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової про відмову задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року по справі №205/7414/19 (2-а/205/178/19) - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 28.11.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк