Справа № 120/4713/18-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4713/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

21 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Лукавського А.В.

представника відповідача - Франчука О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України, Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України; Центрально - Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправною відмову ДУ "Центр пробації" в прийнятті на посаду старшого інспектора Ямпільського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області в порядку переведення на цю посаду за згодою керівників установ;

- зобов`язати ДУ "Центр пробації" зарахувати позивача на посаду старшого інспектора Ямпільського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області з 01.06.2018;

- стягнути з ДУ "Центр пробації" на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01.06.2018 і по день ухвалення рішення суду;

- стягнути з ДУ "Центр пробації" на користь позивача моральну шкоду в сумі 30000 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що враховуючи вимоги ст. 24 КЗпП України, особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити адміністративний позов з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Зокрема позивач наголошує на тому, що їй фактично відмовлено в прийнятті на роботу за переведенням в іншу установу за її згодою та за погодженням керівників установ, що є протиправним та порушує вимоги ст. 22 КЗпП України, відповідно до якої забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу.

Відповідачами направлено на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача - Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги позивача, посилаючись на обгрунтованність висновків суду першої інстанції.

Представник відповідача - Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України в судове засіданні не з"явився, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, у відповідності до вимог ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі - відповідач 2) від 02.03.2018 №47/ОС-18 "Про особовий склад", на виконання наказу Міністерства юстиції України від 10.01.2018 №50/к "Про затвердження структури та штату державної установи "Центр пробації", відповідно до п. 8 ст. 13 та п. 5 ст. 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України", ст. 68 та п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ Про Національну поліцію, п. 4 ст. 36 та п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, в зв`язку із змінами у штаті Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, попереджено про можливе вивільнення після закінчення двох місячного терміну з моменту попередження майора внутрішньої служби ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , старшого інспектора Ямпільського районного сектору з питань пробації. З наказом та попередженням позивач ознайомлена 06.03.2018, що підтверджується особистим підписом.

14.05.2018 на ім"я начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції направлено лист №263/10/Ян-18 за підписом в.о. директора ДУ "Центр пробації", з проханням, у зв"язку з комплектуванням штатних посад уповноважених органів з питань пробації Центру пробації, звільнити 31 травня 2018 з обійманих посад і направити їх для подальшого проходження служби до Центру пробації, з урахуванням статті 65 Закону України "Про Національну поліцію", зокрема, по Вінницькій області майора внутрішньої служби ОСОБА_6 ОСОБА_4 , старшого інспектора Ямпільського районного відділу.

16.05.2018 позивач подала рапорт на ім"я начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з проханням звільнити її із займаної посади та направити для подальшого проходження служби до державної установи Центр пробації, в порядку ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" 31.05.2018.

В подальшому, до міжрегіонального управління надійшов повторно лист ДУ "Центр пробації" від 18.05.2018 за №334/10/ЯН-18, в якому зазначено, що у зв"язку з необхідністю додаткової перевірки відповідності кандидатів запропонованим посадам лист від 14.05.2018 №263/10/Ян-18 в частині надіслання завірених копій наказів про звільнення до 18 травня 2018 року, залишити без реалізації.

21 травня 2018 позивач звернулась до Державної установи Центр пробації із рапортом про призначення її на посаду старшого інспектора Ямпільського районного сектора з питань пробації філії Державної установи Центр пробації у Вінницькій області. Однак, відповіді на даний рапорт не отримала та на посаду прийнята не була.

Листом Державної установи "Центр пробації" від 30.05.2018 №443/10/Як-18 до міжрегіонального управління повідомлено, що станом на 29.05.2018 кандидати на переведення до ДУ "Центр пробації" з Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції пройшли перевірку відповідності запропонованим їм посадам. У зв"язку з цим, просили продовжити реалізацію листа від 14.05.2018 щодо звільнення працівників органів пробації з дотриманням, встановлених у листі строків, крім ОСОБА_7 , переведення якої не рекомендовано Управлінням з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства юстиції України.

Наказом Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України №115/ОС-18 від 30.05.2018 звільнено майора внутрішньої служби ОСОБА_8 ОСОБА_4 із посади старшого інспектора Ямпільського районного сектору з питань пробації за скороченням штатів із 31.05.2018.

Також встановлено, що інформація про звільнення з міжрегіонального управління доведена до відома позивача 30.05.2018 о 18:35год. в телефонному режимі, їй запропоновано вакантні посади, згідно її фаху по міжрегіональному управлінню та доведена необхідність прибути для реалізації вказаного наказу. Вказане підтверджується Актом про проведення телефонної розмови щодо прибуття до управління персоналу у зв"язку із звільненням від 30.05.2018 №6006.

Проте, 31.05.2018 ОСОБА_8 ОСОБА_4 не прибула до міжрегіонального управління, трудову книжку та витяг з наказу про звільнення не отримала, що підтверджується Актом про неотримання трудової книжки та витягу з наказу про звільнення від 31.05.2018 №6008. Дана обставина не заперечується жодним із сторін, та доводиться наданими представником відповідача 2 доказами щодо направлення 19.10.2018 року на адресу позивача за її заявою трудової книжки НОМЕР_1 , копію послужного списку, витяг з наказу про звільнення. Даний лист із додатками на семи аркушах спецзв"язком про вручення поштового відправлення під розписку доставлений 25.10.2018 за адресою позивача АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , буд. 14, м АДРЕСА_3 Ямпіль, Вінницька область.

Крім того, як вказує позивач, листами ДУ "Центр пробації" від 30.05.2018 за №443/10/Як-18 та від 21.11.2018 за №2871/10/ЯН-18 їй фактично було відмовлено в прийнятті на роботу за переведенням в іншу установу за її згодою за погодженням керівників установ, що і слугувало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню. Зокрема, суд погодився з позицією відповідача, що призначення на посади здійснюється на підставі відповідних рішень посадових осіб, яким надано право на таке призначення, а отже такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб"єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом, а тому позовні вимоги в частині зобов"язання ДУ "Центр пробації" зарахувати позивача на посаду старшого інспектора Ямпільського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області з 01.06.2018 суд вважає безпідставними.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною відмову ДУ "Центр пробації" в прийнятті на посаду старшого інспектора Ямпільського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області в порядку переведення на цю посаду за згодою керівників установ, суд відхилив доводи позивача з цього приводу, оскільки встановив, що судовим рішенням по справі №802/2003/18-а оцінка вказаним позивачем аргументам надана, та вказано на бездіяльність відповідача, а не на відмові. При цьому суд зауважив, що якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися її права, свободи чи інтереси, то вона повинна звертатися до суду в порядку ст. 382 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

При прийнятті рішення, судом першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховано висновки Верховного суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, що викладені у постанові від 03 квітня 2019 року по справі №820/4261/18.

Крім того на переконання суду першої інстанції, вимоги позивача про стягнення з ДУ "Центр пробації" на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01.06.2018 і по день ухвалення рішення суду та моральну шкоду в сумі 30000 грн. не підлягають задоволенню по принципу похідності від визнання протиправної відмови.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13 вересня 2017 року № 655-р «Про утворення державної установи «Центр пробації» та наказу Міністерства юстиції України від 28 грудня 2017 року № 4322/5 «Про утворення Державної установи «Центр пробації» утворено Державну установу «Центр пробації» як неприбуткову державну установу, що створена для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби з питань пробації та затверджено Положення про неї.

Наказом Міністерства юстиції України від 10 січня 2018 року № 50/к визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства юстиції України від 11 листопада 2016 року №5180/к «Про затвердження штату уповноважених органів з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації» та від 08 червня 2017 року № 2177/к «Про затвердження структури уповноважених органів з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації».

Таким чином, затвердження структури та штату державної установи «Центр пробації» відповідно до наказу Міністерства юстиції від 10 січня 2018 року №50/к працівники, а також особи середнього та старшого начальницького складу уповноважених органів з питань пробації міжрегіонального управління були попереджені про можливе наступне вивільнення за скороченням штатів.

Відповідно до Положення до складу Центру пробації входять працівники, які працюють за трудовим договором та особи начальницького складу, що були переведені з Державної кримінально-виконавчої служби України.

Статтею 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» визначено, що трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

Положеннями статті 47 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580) передбачено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону (ч. 1 ст. 48 Закону №580 ).

Частинами шостою, десятою статті 65 Закону №580 встановлено, що у випадку, якщо законом визначено додаткові вимоги до кандидатів на призначення на окремі посади в органах (закладах, установах) поліції, призначення на такі посади здійснюється за умови відповідності особи, яка призначається на таку посаду, додатковим вимогам.У разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження.

Враховуючи наведені норми закону, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції відносно того, що позовні вимоги в частині зобов"язання ДУ "Центр пробації" зарахувати позивача на посаду старшого інспектора Ямпільського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області з 01.06.2018 є безпідставними, оскільки, призначення на посади здійснюється на підставі відповідних рішень посадових осіб, яким надано право на таке призначення, а отже такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб"єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною відмови ДУ "Центр пробації" в прийнятті на посаду старшого інспектора Ямпільського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області в порядку переведення на цю посаду за згодою керівників установ, то судом встановлено, що позивач, в липні 2018 зверталась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди та заробітної плати за час вимушеного прогулу. Зокрема, позивач просила, зокрема, визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України, яка полягає в не направленні ОСОБА_2 для проходження служби до філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області згідно ст. 65 Закону України "Про національну поліцію".

За результатом розгляду справи №802/2003/18-а, рішенням суду від 09.10.2018 встановлено, що за відсутності відповідного рішення саме про призначення позивача на посаду, відсутні й підстави для визнання протиправними дій ДУ «Центр пробації», які полягають у ненаправлені позивача для проходження служби на посаді старшого інспектора Ямпільського районного сектору з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області та зобов`язувати державну установу прийняти та направити позивача на посаду старшого інспектора. Крім того, вказаним рішенням суду встановлено, що 21.05.2018 р. ОСОБА_8 ОСОБА_4 подала до ДУ Центр пробації рапорт щодо призначення її на посаду старшого інспектора Ямпільського районного сектору з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області, однак жодної відповіді не отримала і на посаду не прийнята, у зв"язку з чим суд прийшов до висновку про протиправну бездіяльність ДУ "Центр пробації" та необхідність зобов`язати розглянути рапорт позивачки від 21.05.18 р. і надати відповідь.

За наведених обставин колегія суддів важає, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною відмову ДУ "Центр пробації" в прийнятті її на посаду, яка оформлена листом від 30.05.2018 №443/10/Як-18 такими, що не підлягають задоволенню у даній справі, з огляду на те, що судовим рішенням по справі №802/2003/18-а, яке набрало законної сили, надана оцінка вказаним позивачем аргументам, та вказано на бездіяльність відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окрім того, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції відносно того, що в разі незгоди зі змістом листа, який наданий на виконання рішення суду від 09.10.2018 у справі №802/2003/18-а позивач налідена правом звертатися до суду в порядку ст. 382 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 квітня 2019 року по справі №820/4261/18.

Таким чином, з наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача що заявлені в даній адміністративній справі є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. В свою чергу дії відповідачів у спірних правовідносинах з позивачем відповідають критеріям, що наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

За результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 листопада 2019 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.