Справа № 405/567/19
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/567/19
Провадження №2-а/405/14/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Тюпі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому адміністративну справу № 405/567/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до поліцейського УПП в Кіровоградській області капрала поліції Бойка Ігоря Миколайовича (вул. Панфіловців, 22Б, м. Кропивницький, 25030) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача поліцейського УПП в Кіровоградській області Бойка І.М., в якому просила скасувати постанову серії ЕАВ № 845919 від 08.01.2019 року, винесену поліцейським УПП в Кіровоградській області Бойком І.М. про притягнення її (позивача) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП; визнати протиправними дії відповідача щодо винесення зазначеної постанови.

На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 08.01.2019 року відповідачем поліцейським УПП в Кіровоградській області Бойком І.М., винесено постанову серії ЕАВ № 845919 про притягнення її (позивача) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., зі змісту якої (постанови) вбачається, що вона (позивач) 08.01.2019 року о 18 год. 43 хв., керуючи транспортним засобом SUBARU XV 1.6, номерний знак НОМЕР_1 , та при перевірці документів, не мала при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1 «г» ПДР України.

Позивач зазначила, що із вказаною вище постановою вона не погоджується, обставини, які в ній (постанові) зазначені, - не відповідають дійсності, постанова складена з порушенням вимог, встановлених КУпАП.

Крім того, позивач також зазначила, що притягнення її до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та неправомірним, оскільки вказаного у постанові правопорушення вона не вчиняла, оскільки мала при собі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Ухвалою суду від 31 січня 2019 року відкрито провадження у справі та відповідно до ч. 5 ст. 257 КАС України справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання сторін за наявними у справі матеріалами, при цьому, клопотань від учасників справи про їх виклик в судове засідання на адресу суду не надходило.

Копія ухвали від 31.01.2019 року отримана відповідачем 14.02.2019 року, що підтверджується підписом уповноваженої особи УПП в місті Кропивницький, скріпленим печаткою вказаної установи з відміткою про отримання копії зазначеної ухвали, копії позовної заяви та доданих до неї документів, на супровідному листі суду від 13.02.2019 року за вих. № 405/567/19/7146/19, який міститься в матеріалах даної справи.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило.

Крім того, від відповідача поліцейського УПП в Кіровоградській області Бойка І.М. надійшов відзив на адміністративний позов за вих. № 4657, зареєстрований в суді 22.02.2019 року, в якому (відзиві) відповідач по суті адміністративного позову зазначив, що 08.01.2019 року при здійсненні патрулювання екіпажем (відповідачем та його напарником) було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме те, що позивач ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кропивницькому по пров. Об`їзний, 49, та не мала при собі та не надала поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п.2.1 «г» ПДР, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Також зазначив, що позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, не зробила жодних посилань та не надала жодних доказів як на підставу своїх заперечень щодо відсутності в її діях порушень ПДР з чого можна було б зробити висновок про те, що його (відповідача) дії як інспектора поліції в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є незаконними, а постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було винесено складено з порушенням норм чинного законодавства України.

На підставі зазначеного, відповідач просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Крім того, до відзиву на адміністративний позов відповідачем додано як доказ по справі матеріали відео-фіксації з місця адміністративного правопорушення від 08.01.2019 року, що здійснювалась на нагрудний відео реєстратор, на носії інформації - DVD-R диску.

Зваживши обставини, викладені в позовній заяві, враховуючи поданий відповідачем відзив на позов, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх часткове задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.01.2019 року поліцейським УПП в Кіровоградській області Бойком І.М. винесено постанову серії ЕАВ № 845919 від 08.01.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Вказана постанова мотивована тим, що 08.01.2019 року о 18 год. 43 хв. в м. Кропивницький по пров. Об`їзний, 39, керуючи транспортним засобом SUBARU XV 1.6, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 була зупинена згідно з п.п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» та при перевірці документів не мала при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивачем оскаржується правомірність винесеного суб`єктом владних повноважень - поліцейським УПП в Кіровоградській області Бойком І.М. рішення у формі постанови серії ЕАВ № 845919 від 08.01.2019 року, а також правомірність дій відповідача при винесенні зазначеної постанови про притягнення її (позивача) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію»,Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, крім іншого, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Сукупний аналіз вищевказаних правових норм свідчить про те, що право (повноваження) вимагати від водія, який керує транспортним засобом пред`явлення для перевірки поліса (сертифіката, договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів мають посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції лише у випадках, передбачених законодавством, а саме при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Так само й обов`язок водія, який керує транспортним засобом пред`явити на вимогу посадової особи відповідного підрозділу Національної поліції для перевірки поліс (сертифікат, договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виникає лише у випадках складання відносно даного водія протоколу щодо порушення правил дорожнього руху чи при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, яка сталася за участю даного водія.

Зміст постанови серії ЕАВ № 845919 від 08.01.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, свідчить про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідачем було інкриміновано ОСОБА_1 непред`явлення при перевірці документів - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, оцінюючи надані відповідачем в якості доказу відео-файли, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диск, позначеному написом «Ю / ОСОБА_1 .», у вигляді файлів «», «», судом відзначається, що зазначені файли містять записи з нагрудних відео-реєстраторів працівників поліції на яких не зафіксовано порушення позивачем вимог п.п. «ґ» п. 2.1 ПДР України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із норм, викладених в ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що правопорушення (у разі його вчинення) має бути належним чином зафіксоване відповідачем, беручи, при цьому, до уваги твердження позивача про те, що вона, керуючи 08.01.2019 року транспортним засобом SUBARU XV 1.6, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кропивницькому по пров. Об`їзний, 39, мала при собі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі, в зв`язку з чим не порушувала п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху України, і зазначені твердження позивача не спростовані відповідачем, як у винесеній останнім постанові відносно позивача, так і шляхом надання суду належних та допустимих доказів, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕАВ № 845919 від 08.01.2019 року в справі про адміністративне правопорушення, винесена відповідачем, не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем п. 2.1 «г» ПДР України, та, як наслідок, вчинення нею адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом, зокрема, ст. 251 КУпАП, доказами.

Як наслідок, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходив відповідач, визнаючи позивача винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та у порушенні нею вимог п. 2.1 (г) ПДР України, та, яким чином давав оцінку та досліджував обставини, на підставі яких прийшов до висновку та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, притягнувши позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП, у зв`язку з чим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відносно неї постанови і накладення адміністративного стягнення за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не проведено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, на підставі чого адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 845919 від 08.01.2019 року відносно позивача, як така, що винесена відповідачем в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню.

Окрім того, позивачем ОСОБА_1 пред`явлено також позовну вимогу про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови серії ЕАВ № 845919 від 08.01.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яка (позовна вимога) за відсутності правових підстав задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за звернення суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирський перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, о виникають на підставі закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Згідно зі статтею 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправними та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вичинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пп. 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Таким чином, правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, а обов`язковою умовою для визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень є наявність порушення прав свобод та законних інтересів фізичної або юридичної особи вказаним рішенням, а саме створення владним органом, шляхом виконання власних або делегованих владних повноважень, юридичного факту, який породжує, припиняє або істотно змінює права та обов`язки особи, щодо якої прийнято рішення.

Крім того, згідно з п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Крім того, відповідно до пункту 4 наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року № 1395 встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

При цьому, із матеріалів справи судом встановлено, що відповідач поліцейський УПП в Кіровоградській області капрала поліції Бойко І.М. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення діяв в межах наданих йому Кодексом України про адміністративні правопорушення повноважень та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАВ № 845919 від 08.01.2019 року та накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ч. 2 ст. 122, ст.ст. 251, 254, 256,283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 10 жовтня 2001 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до поліцейського УПП в Кіровоградській області капрала поліції Бойка Ігоря Миколайовича (вул. Панфіловців, 22Б, м. Кропивницький, 25030) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 845919 від 08 січня 2019 року, винесену поліцейським УПП в Кіровоградській області капралом поліції Бойком Ігорем Миколайовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова