Справа № 140/2435/19
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 листопада 2019 року ЛуцькСправа № 140/2435/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву позивача про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними щодо виготовлення та надіслання до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) від 19.03.2019 № 7/95 та зобов`язання відповідача відкликати з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ від 19.03.2019 № 7/95 та лист №7/107 від 19.03.2019, яким раніше видані довідки визнані недійсними, зазначивши, що чинною є довідка від 22.03.2018 за № 1377, згідно з якою позивачу нараховувалась пенсія з 01.01.2016 за посадою на день звільнення зі служби "начальник відділу внутрішньої безпеки з оперативного обслуговування органів і підрозділів внутрішніх справ у Волинській області Управління внутрішньої безпеки і розслідувань Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю МВС України" та прирівняною до неї посадою начальницького складу апарату МВС та посадою поліцейського апарату Національної поліції, без обмеження граничного розміру.

На адресу суду 27.11.2019 за вх. №20673/19 надійшла заява позивача про відвід судді Денисюка Р.С., який розглядає справу з посиланням на статтю 36 КАС України.

Заява мотивована тим, що суддя Денисюк Р.С. не може брати участі у розгляді даної справи, оскільки у трьох справах з аналогічними позовними вимогами, що й у даній справі суддя постановив рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Позивач вважає, що до вирішення справи за його позовом у судді Денисюка Р.С. могла скластися упереджена думка, що може вплинути на об`єктивне і неупереджене прийняття ним рішення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 суд, що розглядає дану справу, дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу та на підставі частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) зупинив провадження в адміністративній справі до вирішення питання про відвід судді Денисюка Р.С. іншим суддею, визначеним у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2019 визначено суддю Димарчук Т.М. для розгляду зазначеної заяви про відвід судді Денисюка Р.С.

Згідно з частиною восьмою статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно із частинами одинадцятою, дванадцятою статті 40 КАС України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відтак, питання про відвід судді вирішено в порядку письмового провадження у дводенний строк з дня надходження заяви про відвід.

Заява позивача про відвід судді Денисюка Р.С. не підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року№475/97-ВР) гарантує право кожного на справедливий суд, що передбачає розгляд справи незалежним і безстороннім судом.

В КАС України інститут відводу (самовідводу) судді, що має на меті гарантування безсторонності суду, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, передбачений статтями 36 і 37 КАС України, якими визначено підстави для відводу (самовідводу) судді. У заяві про відвід позивач посилається на статтю 36 КАС України. Зокрема, відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Підстава, визначена пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України для відводу судді, є оціночною категорією.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно зміну його складу. Відвід судді як одна із гарантій права на справедливий суд повинен ґрунтуватися на очевидних обставинах, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності при розгляді конкретної справи. Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

При вирішенні заяви позивача про відвід судді, суд вважає за необхідне зазначити, що важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності) як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" (справа №08692/79, рішення від 01.10.1982) ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості; її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" (заява №10486/83) зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" (серія A, №255, с. 12, п. 27, 28 і 30 рішення від 24.02.1993) ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Як вбачається із заяви позивача, основним аргументом, які, на його думку, викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суду, є те, що у трьох справах з аналогічними позовними вимогами, що й у даній справі суддя Денисюк Р.С. постановив рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Позивач переконаний, що до вирішення справи за його позовом у судді Денисюка Р.С. могла скластися упереджена думка, що може вплинути на об`єктивне і неупереджене прийняття ним рішення.

З приводу наведеного суд зауважує, що відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, саме побоювання позивача щодо результатів розгляду його справи не є чинником, який об`єктивно може свідчити про упередженість та небезсторонність суду. Тому суд вважає, що заява позивача ґрунтується лише на припущеннях та не містить об`єктивних доводів на підтвердження обставин для відводу суді на підставі статті 36 КАС України.

Інших обставин, які можуть бути підставами для відводу судді Денисюка Р.С., що визначені статтею 36 КАС України, позивач не вказав.

Оскільки наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Денисюка Р.С. при розгляді даної справи, належними та допустимими доказами не підтверджено, відтак, суд дійшов висновку, що задоволенні заяви позивача необхідно відмовити.

Керуючись статтями 36, 40, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача про відвід судді Денисюка Р.С. в адміністративній справі №140/2435/19 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Заперечення щодо даної ухвали може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду за результатами розгляду справи по суті.

Суддя Т.М. Димарчук