Справа № 300/208/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9627/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Запотічного І.І., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання: Герман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Струмок" на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року, ухвалене суддею Главач І.А. у м.Івано-Франківську в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 300/208/19 за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Струмок" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2019 року позивач Головне управління ДФС в Івано-Франківській області звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Струмок", у якому просив стягнути податковий борг в розмірі 503057,15 грн з розрахункових рахунків в банках, які обслуговують дане підприємство, в дохід держави.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що внаслідок порушення відповідачем вимог законодавства про патентування, порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, за ним рахується податковий борг в розмірі 503057,15 грн, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення форми С про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 04.08.2017, а також нарахованої пені в розмірі 0,94 грн.

Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги. Оскільки дані заходи не призвели до погашення податкового боргу відповідачем, що мало наслідком ненадходження у бюджет 503057,15 грн, на думку позивача, відповідно до пп.20.1.34 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України наявні правові підстави для стягнення такої заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Струмок" в судовому порядку з рахунків у банку, що обслуговують платника податків.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема зазначає, що судом першої інстанції не досліджено підстави виникнення податкового боргу саме у заявленому позивачем розмірі. Вказує, що податковим повідомленням-рішенням форми С № від 04.08.2017 застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 503065,10 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржено у судовому порядку. Покликаючись на те, що 10.04.2018 ухвалою Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду вікрито касаційне провадження у справі №809/1161/17 за касаційною скаргою ТзОВ «Струмок», вважає грошове зобов`язання до ухвалення судом касаційної інстанції рішення неузгодженим та вказує на передчасність звернення податкового органу до суду з позовними вимогами про стягнення податкового боргу та необгрунтованість заявленого до стягнення його розміру, що не відповідає ані розміру застосованих податковим органом штрафних (фінансових) санкцій, ані сумі, зазначеній у податковій вимозі форми «Ю» №1249-53 від 17.04.2018.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скаргм слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 67 Конституції України визначено обов`язок щодо сплати податків і зборів в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Струмок" відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру зареєстроване 07.09.1994. Згідно із ст.15 Податкового кодексу України відповідач взятий на податковий облік в Надвірнянській ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області 07.09.1994 та є платником податків та зборів.

20.07.2017 посадовими особами Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведена фактична перевірка господарської одиниці автомобільної заправної станції "Океан" суб`єкта господарської діяльності ТОВ "Струмок" щодо дотримання суб`єктами господарювання здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Перевіркою встановлено порушення позивачем встановленого порядку проведення розрахунків в сфері торгівлі в частині незабезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначених в денному звіті РРО, та порушення встановленого законодавством порядку обліку товарів за місцем їх реалізації, що в свою чергу є порушенням вимог пункту 1 статті 2, пункту 6 статті 6 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", підпунктів 10.2.10, 10.3.1.3, 10.4.3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, про що складено акт (довідку) про результати фактичної перевірки від 24.07.2017 за № 771/09/09/РРО/22172121 (а.с.15-16).

На підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми С за № від 04.08.2017 про застосування до відповідача штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 503065,10 грн.

Також згідно з пп. 129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПК України позивачу нараховано 0,94 грн пені на борг за попередній період - з 03.04.2018 до 04.10.2018 (податкове повідомлення-рішення форми С №7 від 04.08.2017).

Станом на 20.12.2018 сума податкового боргу, що обліковується за відповідачем становить 503057,15 грн.

Несплата відповідачем вказаної суми податкового боргу слугувала підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст.14 ПК України грошовим зобов`язанням платника податків є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Таким чином, до податкового боргу відносяться як податкові зобов`язання платника податків, так і грошові зобов`язання за донарахованими контролюючим органом, на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, штрафними санкціями за порушення норм іншого (не податкового) законодавства.

Згідно з підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України відповідачу вручено податкову вимогу форми "Ю" за № 1249-53 від 17.04.2017, яку відповідач отримав 24.04.2018 та залишив без реагування, а податковий борг за нею не сплатив (а.с.13).

Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами на надано.

Відповідно до пп.20.1.34 п. 20.1 ст. 20 цього ж Кодексу, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Щодо покликань відповідача на те, що заявлене до стягнення податковим органом грошове зобов`язання та його сума не є узгодженою, що, на його думку, не є податковим боргом в розумінні Податкового кодексу України, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення № від 04.08.2017, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 503065,10 грн, було оскаржено відповідачем в судовому порядку до Івано-Франківського окружного адміністративного суду (справа №809/1161/17). Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2017 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення за № від 04.08.2017.

За наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 (провадження №876/10470/17) апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задоволено, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2017 скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, за № 2755-VI від 02.12.2010, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З наведеного слідує, що з дати ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову ТзОВ «Струмок» про скасування податкового повідомлення-рішення за № від 04.08.2017, сума грошового зобов`язання, визначеного рішенням контролюючого органу, набирає статусу узгодженої.

Згідно витягу з картки обліку штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі, історія недоїмки, судом встановлено, що з урахування облікованої за товариством переплати сума розрахованого податкового боргу, визначена шляхом зменшення узгодженого грошового зобов`язання 503065,10 грн на суму переплати 0,29 грн, становить 503064,81 грн.

На виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України відповідачу надсилалася податкова вимога форми Ю №1249-53 від 17.04.2018 на суму 503064,81 грн (а.с.13).

05.10.2018 податковим органом зараховано сплачені товариством кошти згідно платіжного доручення №1538 від 05.10.2018 та зменшено суму боргу по штрафних санкціях (рішення форми «С» за № від 04.08.2017) на 8,60 грн. Відповідно нараховано пеню в розмірі 0,94 грн.

Контролюючим органом визначено, що станом на 20.12.2018 сума податкового боргу відповідача, що підлягає стягненню, становить 503057,15 грн.

Наявність та розмір заборгованості підтверджується витягом з картки обліку штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі (а.с.22-23) та довідкою про борг за платежами від 21.12.2018 (а.с.12).

В контексті наведених норм слід зазначити, що у контролюючого органу відсутній обов`язок виставляти податкову вимогу на кожну конкретну суму податкового боргу з окремого платежу до бюджету, оскільки податковим законодавством не передбачено, що зміна розміру заборгованості вливає на чинність існуючої податкової вимоги та вимагає формування нової.

Водночас, твердження відповідача, що заборгованість зі сплати штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обіг готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що виникла на підставі визначених податковим повідомленням-рішенням форми «С» № від 04.08.2017 грошових зобов`язань (застосування штрафних санкцій), не є податковим боргом не узгоджується з приписами Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів 95.1 - 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що контролюючим органом були враховані відображені в обліковій картці платника податків всі операції, які вплинули на формування суми податкового боргу, що свідчить про обгрунтованість суми податкового боргу, заявленого позивачем до стягнення.

Оскільки будь-яких доказів на підтвердження погашення вказаного податкового боргу відповідачем на розгляд суду не надано, позовні вимоги про стягнення податкового боргу з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Струмок" на загальну суму 503057,15 грн є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Струмок" залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі № 300/208/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Постанова складена в повному обсязі 27.11.2019.