Справа № 280/3492/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/3492/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року (суддя Лазаренко М.С., повний текст складено 22.08.2019р.) у справі №280/3492/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років з розрахунку 90% від розміру місячної заробітної плати за період з 01.07.2012 року по 31.12.2015 року включно.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що працювала в органах прокуратури Запорізької області з 18.10.1979 по 23.05.2005 та набула право на пенсію за вислугу років. З 14.01.2004 їй визначено розмір пенсії, який становить 90% від суми місячного заробітку відповідно до Закону Про прокуратуру №1789-ХІІ. 08.08.2016 року відповідач листом повідомив позивача про те, що у 2012 році ним був проведений перерахунок призначеної пенсії за новою довідкою про заробітну плату, при якому розмір пенсії визначено з урахуванням редакції ст.50-1 Закону України Про прокуратуру на дату звернення із заявою про перерахунок пенсії та змінено її розмір з 90% від суми місячної заробітної плати на 80%. Вважаючи дії відповідача незаконними позивач звернулась з позовом до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, що зазначена в довідці прокуратури Запорізької області №18-602 від 25.07.2016 року відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру (в редакції на час призначення пенсії). Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року у справі №336/4616/16-а позов задоволено. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2016 у справі №336/4616/16-а постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя скасовано та прийнято постанову, якою зобов`язано Управління Пенсійного України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати. Позивач вказував, що відповідач протиправно при здійсненні позивачу перерахунку пенсії в 2012 році зменшив відсотковий розмір пенсії з 90% до 80%. Перерахунок призначеної пенсії з 90% від розміру місячної заробітної плати на 80% було здійснено відповідачем з 01.07.2012 року, а відновлено нарахування 90% від розміру місячної заробітної плати за постановою

Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з 01.01.2016 року. Таким чином за період часу з 01.07.2012 по 01.01.2016 перерахунок не здійснювався. З огляду на зазначене просила позов задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року позов задоволено. Вирішуючи спірні відносини між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії працівникам органів прокуратури має застосовуватись норма, що визначала розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. У зв`язку з чим, застосування відповідачем при перерахунку пенсії положень Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка була чинна на час перерахунку пенсії позивачу, суперечить нормам чинного законодавства.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що оскільки перерахунок пенсії позивачці здійснювався у 2012 році, то застосуванню підлягав Закон, в редакції чинній на час виникнення права на перерахунок пенсії, а вказаною редакцією Закону України «Про прокуратуру» було визначено те, що розмір пенсії становить 80% суми місячної заробітної плати. Крім цього скаржник вказує на те, що про порушення своїх прав позивачка дізналася ще у 2016 році, коли вперше зверталася із позовом до суду. З цим позовом позивачка звернулася до суду у 2019 році, тобто з порушенням строків звернення до суду із позовом, які визначені ст..122 КАС України. З цих підстав відповідач вказує на те, що суд першої інстанції повинен був залишити позов без розгляду, як такий щодо поданий з пропущенням строків звернення до адміністративного суду. Також відповідач вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто з відповідача судовий збір. З позицією відповідача судові витрати повинні відшкодовуватися за рахунок Державного бюджету органами Казначейства, а не органами Пенсійного фонду України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 з січня 2004 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 № 1789-ХІІ. На момент призначення пенсії позивач набула право на отримання 90% від суми місячного заробітку.

Прокуратурою Запорізької області позивачу видано довідку № 18-602 вих.-16 від 25.07.2016, відповідно до якої сума заробітної плати для нарахування пенсії становить 9458,39 грн.

25.07.2016 позивач звернувся з заявою до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки № 18-602 вих.-16 від 25.07.2016, однак відповідач листом від 29.07.2016 відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України Про прокуратуру.

08.08.2016 відповідач своїм листом повідомив позивача про те, що при первинному призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру №1789-ХІІ було розраховано пенсію у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати. Однак, в 2012 році позивачу був проведений перерахунок пенсії за новою довідкою про заробітну плату, при якому розмір пенсії позивача визначено з урахуванням редакції ст.50-1 Закону України Про прокуратуру на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії та змінено з 90% від суми місячної заробітної плати на 80%.

Підставою зменшення розміру є розпорядження відповідача № 189853 від 03.09.2012 року, яким з 01.07.2012 року розмір пенсії визначено у 80% від суми місячної заробітної плати.

Зміну розміру призначеної мені пенсії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя мотивувало зміною законодавства, зокрема, прийняттям Закону № 3668-VІ Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, яким внесені зміни у статтю 50-1 Закону України Про прокуратуру.

Вважаючи дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя незаконними позивач звернулась з адміністративним позовом до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, що зазначена в довідці прокуратури Запорізької області №18-602 від 25.07.2016 року відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону України Про прокуратуру ( в редакції на час призначення пенсії).

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року у справі №336/4616/16-а позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2016 у справі №336/4616/16-а постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги задоволено частково; зобов`язано Управління Пенсійного України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати.

Таким чином, перерахунок призначеної пенсії Позивача з 90% від розміру місячної заробітної плати на 80% було здійснено Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з 01.07.2012 року, а відновлено нарахування 90% від розміру місячної заробітної плати з 01.01.2016 року.

Отже, за період часу з 01.07.2012 по 01.01.2016 перерахунок не здійснювався.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивачкою до суду із цим позовом.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права: Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. (...) Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже з урахуванням зазначених норм права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв`язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про неправомірність зміни відповідачем розміру пенсії, у відсотковому виразі, з 90% на 80% суми місячної заробітної плати.

Щодо аргументів відповідача про недотримання позивачем строків звернення із позовом до суду.

Як зазначено вище, таку позицію відповідач обґрунтовує тим, що про порушення своїх прав позивачка дізналася ще у 2016 році, коли вперше зверталася із позовом до суду, а з цим позовом звернулася до суду у 2019 році, тобто з порушенням строків, які визначені ст..122 КАС України.

З приводу таких аргументів відповідача суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так у розумінні статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод пенсія (інші соціальні виплати) є майновим правом особи, захист якого не може бути обмежено строком звернення до суду.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України Про оплату праці і у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування колегія суддів дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

З огляду на викладене, враховуючи те, що порушення права позивача відбулося саме внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність аргументів відповідача про те, що у спірному випадку, підлягали застосування положення ст..122 КАС України.

Щодо аргументів відповідача про неправомірність стягнення судового збору, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із позовом позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією №N1D7G3651M від 16.07.2019.

Отже, враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, задовольнивши позов, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь позивачки судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Дослідивши зазначені обставини, аргументи відповідача, з якими останній пов`язує незаконність рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року у справі №280/3492/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 29.11.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк