Справа № 280/449/19
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/449/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Чабаненко С.В.,
суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.04.2019 р. в адміністративній справі №280/449/19 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 року по 13.06.2017 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 року по 13.06.2017 року.

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу у період з 01.01.2014 по 13.06.2017 в Запорізькому обласному військовому комісаріаті. Наказом №79 від 13.06.2017 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я).

26.11.2018 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014

року по 13.06.2017 року.

28.11.2018 року відповідачем направлено лист №610/ф на адресу позивача, до якого була додана довідка про нарахування грошового забезпечення останнього. Згідно з наданої довідки індексація грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року становила сума 6 932,8 грн. Однак, у межах наявного фінансового ресурсу можливість виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ у січні

2016 року червні 2017 року у Міноборони була відсутня, у зв`язку з чим в довідці нарахування індексації за період з 01.01.2016 по 30.06.2017 позивачу індексацію його грошового забезпечення здійснено не було.

Крім того, з позовних вимог позивача вбачається, що останнім означено спірний період, за який не проводилась індексація його грошового забезпечення, саме з 01.01.2015 року по 13.06.2018 року, проте, судом першої інстанції встановлено, що спірним періодом в даній справі є періоди проходження ним військової служби з 01.01.2014 року по 13.06.2017 року.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, крім того, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою складовою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Таким чином, відповідач, відмовляючи позивачу у не нарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 13 червня 2017 року, діяв неправомірно, не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції в частині, з огляду на наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII (далі Закон №1282-XII) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст. 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ст. 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року (далі Порядок №1078) визначений вичерпаний перелік грошових доходів, які підлягають індексації. Так, до вказаного переліку належить, зокрема, такий вид, як грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (п. 4 Порядку №1078)

Згідно з п. 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка; відповідно до частини 1 цієї ж статті Закону №1282-XII (в редакції, чинній після 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що в період, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, то з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін в особи виникає право на проведення індексації її грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2019 року відповідачем направлено на адресу позивача лист №76/ф (а.с. 41), в якому була зазначена інформація, що в період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року ОСОБА_1 нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення останнього. До вказаного листа, суб`єктом владних повноважень було додано копію розрахунку індексації грошового забезпечення позивача, який підписаний повноважними особами та скріплений гербовою печаткою установи (а.с. 42).

Проте, з даного розрахунку вбачається, що лише в період з травня 2014 року грудень 2015 року проводилась і виплачувалась індексація позивачу. Відомостей стосовно нарахування та виплати індексації за період з січня 2014 року по квітень 2014 року зазначений розрахунок не містить. Доказів, які б підтверджували нарахування та виплату індексації за період з січня 2014 року по квітень 2014 року відповідачем до судів першої та апеляційної інстанцій не надано.

Враховуючи наведене, колегією суддів встановлено, що в періоди з 01.01.2014 року по 30.04.2014 року та з 01.01.2016 року по 13.06.2017 року позивачу не проводилась індексація його грошового забезпечення. Будь-яких допустимих доказів, які б підтверджували факт нарахування та виплати індексації позивачу за визначені періоди відповідачем до матеріалів справи не надано.

При цьому, щодо періоду з 01.01.2016 року по 13.06.2017 року відповідачем зазначено, що у зв`язку з відсутністю наявного фінансового ресурсу індексація грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України не була проведена.

Колегія суддів критично ставиться до такої позиції суб`єкта владних повноважень, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Абзацом 4 цього ж пункту встановлено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Аналізуючи вищенаведену норму, колегія суддів зазначає, що індексація грошового забезпечення не повинна бути пов`язана з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

Отже, нормами чинного законодавства чітко передбачені умови, коли повинна проводитись індексація грошового забезпечення, тому відсутність фінансового ресурсу у відповідача не повинна виключати таку обставину як індексація грошового забезпечення позивача.

Також, колегія суддів не погоджується з позицією відповідача, щодо пропуску звернення до суду з даним адміністративним позовом, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний позов ОСОБА_1 зареєстрований Запорізьким окружним адміністративним судом 31.01.2019 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції. 26.11.2018 позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про проведення індексації його грошового забезпечення. З листа відповідача від 28.11.2018 року №617/ф позивачу стало відомо, що в період з 01.01.2014 року по 13.06.2017 року не проводилась індексація його грошового забезпечення. Тобто, станом на листопад 2018 позивачу стало відомо про порушення відповідачем його прав та законних інтересів.

При цьому, доказів на підтвердження того, що позивачу було відомо про порушення його прав раніше, ніж листопад 2018 року, матеріали справи не містять, будь-яких доказів на підтвердження свої доводів відповідачем до суду не надано.

Таким чином, колегія суддів робить висновок, що позивачем не було порушено шестимісячний строк для подання адміністративного позову до суду.

Відповідно до п. 1 ч. ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, враховуючи на те, що Запорізьким обласним військовим комісаріатом не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року підлягає зміні в частині періоду не нарахування та не виплаті індексації грошового забезпечення позивачу, у зв`язку із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року у справі №280/449/19 задовольнити частково.

Змінити рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року у справі №280/449/19 в частині періоду не нарахування та невиплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди з 01.01.2014 по 30.04.2014 року та з 01.01.2016 року по 13.06.2017 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.01.2014 по 30.04.2014 року та з 01.01.2016 року по 13.06.2017 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко