Справа № 520/5667/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 р.Справа № 520/5667/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника відповідача Виноградова В.О.

представника позивача Кізілова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 06.08.19 року по справі № 520/5667/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Веста" (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

-скасувати податкові повідомлення - рішення №, № від 13.08.2018 р. Головного управління ДФС у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста" (вул. Гімназійна Набережна, буд. 24, оф. 803/2,м. Харків,61010, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Скасовано податкові повідомлення - рішення №, № від 13.08.2018 р. Головного управління ДФС у Харківській області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста" (вул. Гімназійна Набережна, буд. 24, оф. 803/2, м. Харків,61010, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,0 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Головне управління ДПС у Харківській області не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, замінено відповідача по справі Головне управління ДФС у Харківській області на правонаступника Головне управління ДПС у Харківській області.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що головним державним ревізором інспектором відділу адміністрування податків і зборів з юридичних осіб території обслуговування Центральної ОДПІ м. Харкова управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у Харківській області, на підставі підпункту 20.1.4, пункту 20.1, статті 20 та в порядку ст.76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI зі змінами та доповненнями проведено камеральну перевірку з питання дотримання граничних термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 р. ТОВ "ВЕСТА".

За результатами перевірки складено акт про результати камеральної перевірки з питання дотримання граничних термінів сплати податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 р. ТОВ "ВЕСТА" від 20.07.2018 р. №10593/20-40-12-13-20/31060248.

Згідно висновків акту дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно по податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік (№ від 14.02.2017 р.), чим порушено пункт п. б п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями). Відповідальність платника передбачена абзацем 2,3 п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:

№, яким ТОВ "Веста" зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 12895,0 грн.

№, яким ТОВ "Веста" зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 2149,30 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач звернувся з даним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом оскарження у справі є податкові повідомлення - рішення №, № від 13.08.2018 р. Головного управління ДФС у Харківській області, якими позивача зобов`язано сплатити штраф у сумі 12895,0 грн. та у сумі 2149,30 грн. за порушення строку сплати податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 ПК України, - платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За визначенням, наведеним в абзаці 1 пункту 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

З матеріалів справи слідує, що позивачем контролюючому органу було подано податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік (№ від 20.02.2017 р.).

Згідно вказаної податкової декларації позивачем було задекларовано до сплати податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 85972,00 грн.

Задекларована сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 85972,00 грн. є узгодженою.

За змістом ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з:

податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

транспортного податку;

плати за землю.

У відповідності до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в свою чергу згідно з пп. 266.2.1 п.266.2 ст. 266 ПК України- об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно пп. 266.6.1 п.266.6 ст. 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України регламентовано, що платники податку - юридичні особи, самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

В свою чергу пп. 266.10.1 п.266.10 ст. 266 Податкового кодексу регламентовано, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

Враховуючи вищенаведені норми податкового законодавства, узгоджена сума податкового зобов`язання з податку з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 85972,00 грн підлягала сплаті авансовими внесками: за І квартал 2017 року у розмірі 21493,00 грн (термін сплати 29.04.2017 р.), за ІІ квартал 2017 р. у розмірі 21493,00 грн (термін сплати 29.07.2017 р.), за ІІІ квартал 2017 р. у розмірі 21493,00 грн (термін сплати 29.10.2017 р.), за IV квартал 2017 р. у розмірі 21493,00 грн (термін сплати 29.01.2018 р.).

Відповідальність платників передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, відповідно до якого, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

В обгрунтування правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач посилається на те, що позивач у строки визначені законодавством не сплатив узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Проте, з такими доводами колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що в поданій податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік (№ від 20.02.2017 р.)ТОВ ВЕСТА було допущено технічну помилку та помилково відображено тип нерухомості ( замість об`єкта нежитлової нерухомості вказано об`єкт житлової нерухомості).

Згідно додатку до податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік (№ від 20.02.2017 р.) документом, що підтверджує право власності на нерухомість позивачем зазначено договір купівлі-продажу від 04.10.2017 року, місцезнаходження об`єкта нерухомості вказано: АДРЕСА_1 , дату державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вказано: 24.10.2017 року.

Так, згідно договору купівлі-продажу від 24.10.2007 року, укладеним між ЗАТ «Олексіївський хлібзавод» та ТОВ «Веста», ТОВ «Веста» придбало у власність нежитлові будівлі за адресою: м. Харків, вул. Котельниківська, буд.5.

Наявність у позивача об`єктів нежитлової нерухомості за вказаною адресою також підтверджується долученим до матеріалів справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Отже, позивач має у власності об`єкт оподаткування нежитлової нерухомості за адресою: м АДРЕСА_2 Харків, вул. Котельниківська, буд.5, а у поданій податковій декларації позивачем було допущено технічну помилку, та невірно визначено тип нерухомості, яка була об`єктом оподаткування.

Абзацом 1 пункту 50.1 статті 50 ПК України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

При цьому, абзацом 1 пункту 50.1 статті 50 ПК України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

ТОВ ВЕСТА 07.02.2018 р. надано до контролюючого органу перший уточнюючий розрахунок до декларації з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 р. (№) згідно з яким відображено відсутність у платника податку об`єктів житлової нерухомості взагалі, а також 07.02.2018 р. надано другий уточнюючий розрахунок до декларації з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 р. (№) згідно з яким відображено наявність у платника податку нежитлової нерухомості, за яку сплачено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у 2017 році.

Тобто згідно з вищезазначеними уточнюючими розрахунками у позивача відсутні у власності (на балансі) об`єкти житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно відсутній об`єкт оподаткування по об`єктам житлової нерухомості та відповідно і обов`язок по сплаті податкових зобов`язань за об`єкти житлової нерухомості.

При цьому, як зазначає позивач та підтверджено представником відповідача в судовому засіданні, суму податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки до державного бюджету за 2017 рік позивачем було сплачено на рахунок, призначений для сплати податків на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки по об`єктам нежитлової нерухомості.

Матеріали справи не містять доказів наявності у позивача у власності житлової нерухомості.

З огляду на вказане вище, колегія суддів зазначає, що у разі, якщо платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до податкового органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилок з урахуванням вимог статті 50 ПК України, то у податкового органу відсутні підстави для застосування до такого платника податків санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, оскільки з поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на рішення Верховного Суду від 11.09.2018 року по справі №813/3722/17 та від 13.02.2018 року по справі №808/2290/17 в підтвердження обгрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки предметом розгляду у вказаних рішеннях були інші ніж у цій справі обставини.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 року по справі № 520/5667/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 29.11.2019 року