Справа № 160/5937/19
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2019 року Справа № 160/5937/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСерьогіної О.В.
за участі секретаря судового засіданняПостоловської А.О.
представника позивача відповідача Фесенко А.Л. Юнаш В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до керівника апарату Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Юнаш Віти Олександрівни, третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до керівника апарату Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Юнаш Віти Олександрівни, заступника керівника апарату Червакової Ірини Сергіївни, третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, в якому просив:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року відкрито провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.
17.07.2019 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області надійшло клопотання з проханням вирішити даний спір на розсуд суду та прийнятим рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
30.09.2019 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що позивач не може бути позбавлений своїх конституційних прав на підставі неоднозначності національного законодавства, внутрішніх нормативно-правових актів, рішень Ради суддів України, Протоколу зборів суддів Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська № 7 від 12.06.2017 року, протиправної поведніки судді ОСОБА_3 , в провадженні якого знаходилась вищезазначена кримінальна справа, і в якій відсутній будь-який вирок, рішення по справі. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.
У судове засідання з`явився представник позивача та відповідач, представник третьої особи - не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві та в відповіді на відзив. Відповідач просила суд відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позов та звернулась до суду з клопотанням про закриття провадження у справі.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши матеріали всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 35 КПК України, передбачено функціонування в усіх судах автоматизованої системи документообігу суду, одним із завдань якої є забезпечення об`єктивного та неупередженого розподілу матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді.
Згідно з ч. 4 ст. 35 КПК України доступ до автоматизованої системи документообігу суду надається суддям та працівникам апарату відповідного суду згідно з їх функціональними обов`язками.
Відповідно до п. 9 розділу V Положення про автоматизовану систему документообігу суду (в редакції від 15.09.2016 року) персональну, відповідальність за забезпечення належної організації функціонування автоматизованої системи документообігу суду інших підсистем в суді несе керівник апарату, а за забезпечення їх належної технічного функціонування - технічний адміністратор.
Коло службових повноважень відповідача як посадової особи апарату Бабушкінського районного суду визначено Посадовою інструкцією керівника апарату місцевого загального суду Дніпропетровської області затвердженою наказом начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України Дніпропетровській області № 18-0 від 03.10.2016 року.
Посадовою інструкцією керівника апарату місцевого загального суду Дніпропетровської області затвердженою наказом начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України Дніпропетровській області № 18-0 від 03.10.2016 року - керівник апарат суду несе персональну відповідальність за належне організацію забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування Єдиної судової інформаційної (автоматизованої) системи.
У своїй роботі керівник апарату суду керується Конституцією України Кодексом законів про працю України, Цивільним процесуальним Кримінально-процесуальним, Кодексом адміністративного судочинства, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншим кодексами України, «Про судоустрій і статус суддів», «Про державі-службу», «Про запобігання корупції» та іншими законами України, актам Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України актами законодавства та нормативними документами, що регламентують діяльність судових органів, державної служби, патронатної служби, діяльність працівників, які виконують функції з обслуговування, Положенням про Державну судову адміністрацію України, Положенням про територіальні управління Державної судової адміністрації, постановам колегії, наказами, інструкціями та рекомендаціями Державної судової адміністрації України та територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровської області, іншими нормативно-правовими актами та цією посадовою інструкцією.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну службу» 10 грудня 2015 року № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:
1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;
2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;
3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;
4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;
5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;
6) управління персоналом державних органів;
7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» 10 грудня 2015 року № 889-VIII посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що керівник апарату Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Юнаш Віта Олександрівна є посадовою особою, яка несе відповідальність за забезпечення належної організації функціонування автоматизованої системи документообігу суду.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно із п.1 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).
При цьому, визначальною ознакою є справи адміністративної юрисдикції є здійснення однією зі сторін (суб`єктом владних повноважень) по відношенню до іншої публічно-владні управлінські функції.
Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснювала публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Суд вважає, що обов`язок керівника апарату суду здійснити повторний автоматизований розподіл справи в АСДС належить до владних управлінських функцій суду, адже цей обов`язок спрямований на виконання повноважень, закріплених процесуальним законом і Положенням про АСДС.
Отже, спір, що виник між сторонами у даній справі підлягає розгляду судом адміністративної юрисдикції.
Указом Президента України № 50/2016 від 16 лютого 2016 року ОСОБА_3 звільнено з посади судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за порушення присяги.
На підставі вказаного Указу наказом в. о. голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2016 року № 19-К суддю ОСОБА_3 відраховано зі штату суду.
В службовому кабінеті судді ОСОБА_3 03-04 лютого 2016 року та 25-26 лютого 2016 року, проведено обшуки. При обшуках виявлено значну кількість справ усіх категорій, у матеріалах яких відсутні остаточні рішення, що прийняті за наслідками розгляду тих справ: по кримінальних справах - вироків, по цивільних справах - рішень, по адміністративних справах та справах про вчинення адміністративного правопорушення - постанов.
У зв`язку з тим, що, починаючи з часу його звільнення, сам суддя ОСОБА_3 до приміщення суду у робочий час не з`являвся, на телефонні дзвінки не відповідав, на виклики, в тому числі і телеграму за місцем його реєстрації, не реагував, головою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 17 лютого 2016 року видано розпорядження № 6, на підставі якого відповідачем, як керівником апарату суду, видано наказ № 22 про необхідність опису справ та матеріалів, що знаходяться у службовому кабінеті та приймальні колишнього судді ОСОБА_3, та їх вилучення.
Комісією Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, що утворювалася для вилучення справ колишнього судді ОСОБА_3, в період часу з 14 березня 2016 року по 25 березня 2016 року, здійснювався опис та вилучення всіх справ, що перебували у провадженні судді ОСОБА_3
По завершенню роботи комісією складено відповідний акт та порівняльну таблицю з відображенням в ній даних щодо результатів розгляду справи, які містяться в АСДС суду та наявності судового рішення в матеріалах судової справи.
У ході опису справ судді ОСОБА_3 встановлено, що цим суддею не повернуто до канцелярії суду 1333 справ усіх категорій, з них: 939 цивільних, 72 адміністративних, 189 кримінальних та 133 про адміністративні правопорушення, у переважній більшості в яких остаточні судові рішення відсутні.
Крім того, виявлено певну кількість справ, як кримінальних, так і цивільних, і адміністративних, і про адміністративні правопорушення, в яких є судові рішення, але без підпису головуючого судді.
Також, вилучено справи, в яких є виписки з судових рішень за підписом судді, однак, повний текст судового рішення (вироку, ухвали, постанови), відсутній. Водночас, в обліково-статистичних картках по вказаних справах в автоматизованій системі документообігу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, міститься інформація про винесення колишнім суддею ОСОБА_3 остаточних рішень по даних справах.
Відповідач вважає, що застосувати вимоги п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 15.09.2016 року, яким визначено, що винятково у разі коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (можуть) продовжувати розгляд справи, лише невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки), що додається до матеріалів справи, неможливо, тому що відповідно до даних автоматизованої системи документообігу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, справа вирішена.
Як вбачається з матеріалів справи, з метою вирішення питання, чи підлягають повторному автоматизованому розподілу справи усіх категорій, що описані та вилучені у колишнього судді ОСОБА_3 , в яких, відповідно до даних обліково-статистичної картки, містяться відомості про постановлення суддею остаточного рішення в справі, але яке в матеріалах справи відсутнє, або ж є без підпису судді, або ж наявна лише виписка з нього, керівником апарату Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було подано доповідні записки на ім`я голови суду та начальника територіального управління ДСА України в Дніпропетровській області за вихідним № 5/156/2018 від 28.03.2016 року.
28.03.2016 року за вихідним № 1/36/2016 та 30.05.2016 року за вихідним №1/77/2016 головою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було направлено запити до голови Ради суддів України.
Керівником апарату Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - Юнаш В.О. було також направлені запит від 30.05.2016 року за вихідним № 01-04/158/2016 до ТУ ДСА в Дніпропетровській області та подано доповідну записку з проханням надати роз`яснення про можливість здійснення повторного автоматизованого розподілу справ.
30 червня 2016 року за вихідним № 9рс-457/16 Радою суддів України було надано відповідь, про те, що згідно з вимогами п. 3.4 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, затвердженою наказом ДСА України 17 грудня 2013 року № 173, визначення судді (судді-доповідача чи колегії суддів) для розгляду конкретної справи здійснюється відповідно до процесуального законодавства України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду Положенням про АСДС, яке затверджено рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30, визначено, що винятково у разі, коли суддя у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду. Однак, якщо справи уже розглянуто і рішення у справах були оголошенні суддею, то може стояти питання тільки про відновлення утраченого провадження або частини провадження згідно з вимогами процесуального законодавства. Крім того, повідомлено, що листи голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська передано до робочої групи по опрацюванню Положення про АСДС для внесення можливих змін в причини повторного авто розподілу проваджень.
18 липня 2016 року за вихідним № 2295/16 Територіальним Управлінням ДСА України в Дніпропетровській області на адресу суду надіслано копію листа ДСА України № 10-4867/16 від 06.07.2016 року, в якому зазначено про результати розгляду листа ТУ ДСА України в Дніпропетровській області від 15.06.2016 року № 2020/16, зокрема про те, що дане питання не врегульоване процесуальним законодавством.
12.09.2016 року, головою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за вихідним № 1/95/2016 було направлено звернення до голови Ради суддів України «Про внесення доповнень до Положення про автоматизовану систему документообігу суду щодо повторного авторозподілу справ, які розглянуті по суті і не здані суддями з причин не виготовлення ними судових рішень» із підготовленою ним письмовою пропозицією про внесення змін, які слід внести до Положення про АСДС та які нададуть можливість здійснити перерозподіл справ, у яких відсутні рішення чи вироки, але в ОСК зазначено про наявність такого.
Відповіді на це звернення не надходило.
12.10.2016 року за вихідним № 9рс-659/16 Радою суддів України було надано відповідь про те, що згідно з вимогами п. 3.4 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, затвердженою наказом ДСА України 17 грудня 2013 року № 173, визначення судді (судді-доповідача чи колегії суддів) для розгляду конкретної справи здійснюється відповідно до процесуального законодавства України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Положенням про АСДС, яке затверджено рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30, визначено, що винятково у разі, коли суддя у передбачених законом, випадках не може продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду. Однак, якщо справи уже розглянуто і рішення у справах були оголошенні суддею то може стояти питання тільки про відновлення втраченого провадження або частини провадження згідно з вимогами процесуального законодавства. На думку, голови ради суддів питання можливо вирішити шляхом виклику керівником апарату суду до суду учасників процесу (сторін) для вирішення питання про відновлення провадження. Якщо сторони погоджуються з тим, що рішення по справі дійсно мало місце і з результатом розгляду провадження, то така справа направляється на перерозподіл для встановлення судді, який відновить провадження. Якщо хоча б одна із сторін не погоджується з тим, що справа вирішена суддею по суті та з тим, що звільнений суддя приймав по ньому рішення, то за доповідною запискою керівника апарату справа передається на перерозподіл для розгляду іншим суддею.
Комісією, яку створено наказом начальника ТУ ДСА в Дніпропетровській області № 46-з від 25.07.2018 року, у період часу з 01.08.2018 року по 07.08.2018 року, проведено перевірку всіх нерозглянутих і нерозподілених справ, що перебували в провадженні судді ОСОБА_3, за результатами якої 07.08.2018 року комісією складено акт.
За твердженням відповідача відповіді на цей запит вона не отримала.
Відповідно до ч. 3 ст. 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2.06.2016 року № 1402-VIII керівник апарату суду несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування Єдиної судової інформаційної (автоматизованої) системи.
Проте, суд вважає, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
В матеріалах адміністративної справи міститься протокол зборів суддів Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року № 4, з якого вбачається, що другим питанням на порядку денному зборів суддів Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було винесено питання щодо 1200 справ всіх категорій, які залишились після звільнення судді ОСОБА_3 та, в яких в електронному вигляді в обліково-статистичній картці проставлена відмітка про прийняття суддею остаточного рішення у справі, проте вказані рішення в роздрукованому вигляді із підписом судді фактично відсутні. За результатами розгляду вказаного питання, за наслідками відкритого голосування більшістю голосів було ухвалено постановлено, що справи всіх категорій, які знаходились у провадженні судді ОСОБА_3, по яким в електронному вигляді в картці стоїть позначка про прийняте рішення, у державній статистичній звітності зазначені справи відображені, як розглянуті, однак не має зазначених судових рішень у роздрукованому вигляді з підписом головуючого у справах не має здати по актам до архіву суду.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 128 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" збори суддів обговорюють питання щодо внутрішньої діяльності суду чи роботи конкретних суддів або працівників апарату суду та приймають з цих питань рішення, що є обов`язковими для суддів та працівників цього суду.
Вивчивши обставини даної справи суд приходить до висновку, що вони не є типовими для організаційної діяльності забезпечення роботи суду, тому чітко визначене правове регулювання дій особи, яка є відповідальною за таку роботу, а саме керівника апарату - відсутнє, у зв`язку з чим суд не вбачає достатніх підстав для визнання бездіяльності відповідача протиправною, у зв`язку з чим в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 110 КПК України судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом:
1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності;
1-1) з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті;
2) якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом;
3) досягнуто податковий компроміс у справах про кримінальні правопорушення, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку (ч. 10 ст. 824 КПК України).

Відповідно до ст. 372 КПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з:

1) вступної частини із зазначенням:

дати і місця її постановлення;

назви та складу суду, секретаря судового засідання;

найменування (номера) кримінального провадження;

прізвища, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, року, місяця і дня його народження, місця народження і місця проживання;

закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа;

сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження;

2) мотивувальної частини із зазначенням:

суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається;

встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів;

мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався;

3) резолютивної частини із зазначенням:

висновків суду;

строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

В ухвалі, яку суд постановляє без виходу до нарадчої кімнати, оголошуються висновок суду та мотиви, з яких суд дійшов такого висновку (ч. 2 ст. 372 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Статтею 371 КПК України визначено порядок ухвалення судових рішень та їх форма, а саме суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд. У випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд. Ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання в журнал судового засідання. Виправлення в судовому рішенні мають бути засвідченні підписами суддів того складу суду, який його ухвалив. Усі судові рішення викладаються письмово у паперовій та електронній формах. Судові рішення в електронній формі оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також електронного цифрового підпису.

Так судом під час розгляду даної адміністративної справи було досліджено матеріали кримінальної справи № 403/14755/12 (провадження 1/200/7/15) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, у кількості 4 тома, на предмет наявності у вказаних матеріалах копії остаточного судового рішення за результатами розгляду вказаної кримінальної справи.

За результатами дослідження вказаного доказу, судом було встановлено відсутність будь-якого остаточного судового рішення за результатами розгляду кримінальної справи № 403/14755/12 у формі ухвали або вироку, в тому числі й ухвали про закриття провадження у справі. Також не встановлено, занесення відомостей про винесення вказаних судових рішень і в протоколах судових засідань, останній з яких датований 13.12.2012 року (а.с.1-11 т.4).

Враховуючи наведені вище обставини та дослідивши докази, надані у справі суд приходить до висновку, що у кримінальній справі № 403/14755/12 (провадження 1/200/7/15) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України остаточне судове рішення винесено не було, отже справа повинна вважатися не розглянутою.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що факт розгляду справи по суті підтверджується даними обліково-статистичної картки з відміткою про закриття провадження у справі, оскільки чинним кримінально-процесуальним законодавством передбачено певний порядок ухвалення судових рішень у кримінальних справах і лише дотримання такого порядку надає документу статусу процесуального рішення у справі. Дані обліково-статистичної звітності повинні заповнюватись на підставі судових рішень, які викладені письмово у паперовій та електронній формах, сама по собі відмітка в обліково-статистичній картці не має наслідком завершення розгляду кримінальної справи.

За таких обставин, твердження відповідача про те, що кримінальна справа № 403/14755/12 є розглянутою по суті суд вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, яке затверджено рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30 (в редакції від 15.09.2016 року) винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки), що додається до матеріалів справи.

Таким чином, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду визначено дії керівника апарату суду у разі, якщо суддя у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи (Указом Президента України № 50/2016 від 16 лютого 2016 року ОСОБА_3 звільнено з посади судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська), зокрема передбачено, що керівник апарату виносить мотивоване розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ.

Як вже було встановлено судом кримінальна справа № 403/14755/12 (провадження 1/200/7/15) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України є невирішеною, у зв`язку з чим на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, яке затверджено рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30 (в редакції від 15.09.2016 року) підлягає повторному розподілу.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме шляхом зобов`язання відповідача здійснити повторний автоматизований розділ справи не суперечить вимогам ст. 2 КАС України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Проте, відповідачем не доведено, того факту, що кримінальна справа № 403/14755/12 (провадження 1/200/7/15) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України є розглянутою по суті із винесенням по ній остаточного судового рішення, що унеможливлює її повторний розподіл як невирішеної, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому судові витрати в розмірі 384,20 грн. (50% від сплаченої суми судового збору - 768,40 грн.) підлягають стягненню на користь позивача з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати керівника апарату Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Юнаш Віту Олександрівну здійснити повторний автоматизований розподіл судової (кримінальної) справи № 403/14755/12 (провадження № 1/200/7/15) у відповідності до чинного законодавства України.

В задоволені решти вимог відмовити.

Стягнути з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (49000, м. Дніпро, вул. Дмитра Яворницького, 57, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 384,20грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 листопада 2019 року.

Суддя О.В. Серьогіна