Справа № 540/1850/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1850/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2019 р. № Ф-5280-51, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог

09.09.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та повністю скасувати вимогу Головного управління ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2019 року № Ф-5280-51;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі внести коригування до інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , шляхом виключення з інтегрованої картки платника єдиного внеску податкового боргу, а саме боргу зі сплати єдиного внеску станом на 09.09.2019 року у загальному розмірі 3260,18 грн.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Вказані вимоги позивач обґрунтовує обставинами, викладеними у змісті позову та відповіді на відзив, яка надійшла до суду 25.10.2019 року, та які полягають у тому, що у 2019 році база нарахування ЄСВ становить 4173,00 грн., відповідно загальна сума ЄСВ, яка має бути сплачена позивачем з 01.01.2019 року по 09.09.2019 року становить 7 344,48 грн. Відповідно до копій платіжних доручень, загальна сума коштів, сплачених позивачем з 01.01.2019 р. по 09.09.2019 р. складає 7 344,48 грн. З огляду на викладене позивач вважає, що суму ЄСВ ним сплачено у повному обсязі, а оскаржуваною вимогою відповідач вимагає сплатити суму ЄСВ, яка перевищує ту, що встановлена законом. Крім того, позивач зазначає, що у приватній частині електронного кабінету позивача зазначена недоїмка по сплаті ЄСВ у сумі 306,00 грн., яку позивач також не визнає і яка буде оскаржена в окремому позові. Жодні інші борги та / або недоїмки по сплаті ЄСВ відсутні.

16.10.2019 року ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі подано до суду відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позову з огляду на те, що оскаржувана вимога сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. Так, станом на 30.06.2019 року сума заборгованості зі сплати ЄСВ за позивачем склала 3 260,18 грн., до якої увійшли нарахування за четвертий квартал 2018 року у розмірі 2 457,18 грн., за перший квартал 2019 р. - 2754,18 грн. Позивачем було частково сплачено суму ЄСВ, проте у зв`язку з існуванням суми недоїмки в розмірі 3260,18 грн. відповідачем було сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу від 04.07.2019 р. № Ф-5280-51.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 27.09.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи ( у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. (ст. 258 КАС України)

Враховуючи, що сторонами не надано клопотань про розгляд справи з викликом сторін, а також не надано заперечень щодо розгляду справи без їх повідомлення (виклику), суд вважає за можливе розглянути дану справу у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Як встановлено судом, ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) з 19.12.2017 року зареєстрований як фізична особа - підприємець, основний вид діяльності за КВЕД 74.30 надання послуг перекладу, та з цієї ж дати перебуває на обліку в ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі як платник ЄСВ, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно витягу з Інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 "Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність" станом на 30.06.2019 року обліковується заборгованість в сумі 3 260,18 грн.

04 липня 2019 року Головним управлінням ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформовано та направлено на адресу позивача вимогу № Ф-5280-51 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 30 червня 2019 року в розмірі 3260,18 грн., з якої недоїмка складає 3260,18 грн., штрафи 0,00 грн., пеня 0,00 грн.

Вважаючи, що вказану вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. Правова оцінка суду

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 року. (далі - Закон України №2464-VI).

Відповідно до вимог статті 1 Закону України №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України №2464-VI платниками єдиного внеску є:

- фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI, для платників, зазначених в пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI, в разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI, для платників, зазначених в пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені в пунктах 4, 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до абзацу 4 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI, періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених в пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. В разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464-VI, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Отже, переліченими нормами чинного законодавства встановлений безальтернативний обов`язок фізичної особи - підприємця регулярно сплачувати єдиний внесок з дати державної реєстрації підприємницької діяльності до дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, а також особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність з дати постановки на облік як такої особи і до дати її зняття з обліку.

При цьому, з 01.01.2017 в разі неотримання доходу, за будь-яких умов, єдиний внесок має бути сплачений не менше розміру мінімального страхового внеску на місяць. Звільнені від обов`язкової сплати єдиного внеску тільки фізичні особи-підприємці, які отримують пенсію або соціальну допомогу, проте позивачем доказів того, що він підлягає звільненню від сплати єдиного внеску в силу Закону до суду не надано.

Виходячи з положень частини 2 статті 19 Конституції України про зобов`язання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, - у фіскальних органів, які відповідно до статті 12 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" забезпечують адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійсненням контролю за його сплатою, - за відсутності доказів сплати позивачем єдиного внеску, виник обов`язок стосовно забезпечення його сплати.

З огляду на те, що єдиний внесок спрямовується для виплат особам, які потребують соціального захисту, їх інтереси є пріоритетними порівняно з інтересами платників єдиного внеску.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону України №2464-VI, орган доходів і зборів в порядку, за формою та в строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №449 від 25.04.2015 (далі Інструкція), в разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та не сплачених сум єдиного внеску, такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, які зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), застосовує до такого платника штрафні санкції.

Відповідно до абзаців 1-4 пункту 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу VI Інструкції, орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Відповідно до абзацу 11 пункту 3 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою відповідно до додатку 6 (для юридичної особи) або за формою відповідно до додатку 7 (для фізичної особи).

Відтак, наявність в інформаційній системі даних про недоїмку та не представлення платником податку доказів про сплату єдиного внеску є підставою для формування та направлення на адресу платника податку вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Як вбачається з наданого представником відповідача витягу з Інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 "Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність", сальдо на початок 2019 року становить 115,06 грн. (переплата).

21 січня 2019 року органом доходів і зборів нараховано позивачу ЄСВ за четвертий квартал 2018 року в сумі 2 457,18 грн., у зв`язку з чим недоїмка з урахуванням зазначеної вище переплати становить 2 342,12 грн.

19 квітня 2019 року органом доходів і зборів нараховано позивачу ЄСВ за перший квартал 2019 року в сумі 2 754,18 грн., сума недоїмки становить 5096,3 грн.

При цьому, згідно витягу з Інтегрованої картки платника податків, відповідачем зменшено суму недоїмки позивача з ЄСВ на суму 1836,12 грн. внаслідок врахування сплачених ним сум, зокрема, 13.06.2019 р. згідно платіжного доручення № 4 від 13.06.2019 р. на суму 918,06 грн. та 13.06.2019 р. згідно платіжного доручення № 5 від 13.06.2019 р. на суму 918,06 грн.

Встановивши, що станом на 30.06.2019 року за позивачем обліковувалася сума недоїмки з ЄСВ у розмірі 3 260,18 грн. (5096,3 - 1836,12) відповідачем сформовано та направлено на адресу позивача оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту сплати ЄСВ за 2018-2019 роки позивачем надано, серед іншого, наступні документи:

- платіжне доручення № 19 від 08.01.2019 року, згідно якого ФОП ОСОБА_2 сплачено 819,06 грн., призначення платежу "101; НОМЕР_1 , сплата ЄСВ за 2018";

- платіжне доручення № 23 від 05.02.2019 року, згідно якого ФОП ОСОБА_2 сплачено 819,06 грн., призначення платежу "101; НОМЕР_1 , сплата ЄСВ за 2019";

- платіжне доручення № 30 від 07.03.2019 року, згідно якого ФОП ОСОБА_2 сплачено 918,06 грн., призначення платежу "101; НОМЕР_1 , сплата ЄСВ за 2019";

- платіжне доручення № 35 від 08.04.2019 року, згідно якого ФОП ОСОБА_2 сплачено 918,06 грн., призначення платежу "101; НОМЕР_1 , сплата ЄСВ за 2019";

- платіжне доручення № 41 від 19.04.2019 року, згідно якого ФОП ОСОБА_2 сплачено 918,06 грн., призначення платежу "101; НОМЕР_1 , сплата ЄСВ за 2019".

Проте, вказані платежі на загальну суму 4 392,23 грн. не враховані органом доходів і зборів та не відображені в Інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), внаслідок чого відповідачем сформована недостовірна сума недоїмки зі сплати ЄСВ станом на 30.06.2019 року.

Щодо зазначенні у вказаних платіжних документах платника "ФОП ОСОБА_2 " замість "ФОП ОСОБА_1 ", то суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 року № 666 затверджено Порядок заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів. (далі - Порядок № 666).

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку при сплаті (стягненні) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійсненні бюджетного відшкодування податку на додану вартість, поверненні помилково або надміру зарахованих коштів поле "Призначення платежу" розрахункового документа заповнюється таким чином:

поле № 1: друкується службовий код (знак) "*" (ознака платежу);

поле № 2: друкується розділовий знак ";" друкується код виду сплати (формат ссс - тризначне число);

поле № 3: друкується розділовий знак ";" друкується один з нижченаведених реквізитів:

1) код клієнта за ЄДРПОУ (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8);

2) реєстраційний номер облікової картки платника податків (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта);

3) реєстраційний (обліковий) номер платника податків, який присвоюється контролюючими органами (завжди має 9 цифр);

поле № 4: друкується розділовий знак ";" друкується роз`яснювальна інформація про призначення платежу в довільній формі. Кількість знаків, ураховуючи зазначені вище поля і розділові знаки, обмежена довжиною поля "Призначення платежу" електронного розрахункового документа системи електронних платежів Національного банку України, при цьому використання символу ";" не допускається.

Отже, саме поле "Призначення платежу" використовується для обліку сплачених сум в ІС "Податковий блок" для ідентифікації платника податку та занесення сплаченої суми до його ІКП.

Дослідивши зміст платіжних документів № 19 від 08.01.2019 року, № 23 від 05.02.2019 року, № 30 від 07.03.2019 року, № 35 від 08.04.2019 року та № 41 від 19.04.2019 року судом встановлено, що поле "призначення платежу" містить наступні відомості "*;101; , сплата ЄСВ за 2019", тобто заповнено у відповідності до пункту 1 Порядку № 666, а тому суми коштів, сплачені за вказаними платіжними документами, повинні були бути зараховані та обліковані в ІКП позивача.

При цьому, суд зазначає, що зазначення у вказаних платіжних документах платника "ФОП ОСОБА_2 " замість " ФОП ОСОБА_1 " не може бути підставою для не зарахування сплачених коштів на рахунок позивача, оскільки платіжні документи у полі " призначення платежу" містять ІПН "" позивача.

Отже, враховуючи, що загальна сума ЄСВ, яка повинна була бути сплачена позивачем за період з 01.01.2019 р. по 30.06.2019 р., становить 5 211,36 грн. (за ІV квартал 2018 р. - 2457,18 грн., за І квартал 2019 р. - 2754,18 грн.), а фактично позивачем за вказаний період сплачено 6228,42 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень та відомостями ІКП позивача, тому у ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі були відсутні підстави для формування та направлення на адресу позивача оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2019 р. № Ф-5280-51.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі внести коригування до інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_1 шляхом виключення боргу зі сплати ЄСВ станом на 09.09.2019 року у загальному розмірі 3260,18 грн., то суд зазначає, що згідно відомостей ІКП позивача станом на 09.09.2019 року у позивача відсутня заборгованість зі сплати ЄСВ у сумі 3260,18 грн., а тому відсутні підстави для внесення коригування до ІКП шляхом виключення вказаної суми.

Таким чином, вказана вимога позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

ІV. Висновок суду

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, доводів сторін, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позивачем доведено правомірність своїх вимог про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2019 р. № Ф-5280-51, відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності її винесення, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вимоги позивача щодо зобов`язання ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі внести корегування до ІКП задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в сумі 384,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (місце знаходження 73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, , e-mail ) про визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2019 р. № Ф-5280-51, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2019 року № Ф-5280-51.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (місце знаходження 73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, , e-mail ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 111060000