Справа № 420/5678/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5678/19

Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 25 жовтня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О, Єщенка О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі по тексту ГУПФУ в Одеській області, позивач) звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, (далі по тексту Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, відповідач) в якому позивач просив:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Юрія Валерійовича ВП №58692647 від 16.09.2019 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.;

судові витрати за подання позову стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що всупереч повного та своєчасного виконання ГУПФУ в Одеській області рішення суду першої інстанції, про що було повідомлено відділ примусового виконання листом з наданням підтверджуючих документів, постановою державного виконавця накладено на позивача штраф.

Вказану постанову позивач вважає протиправною, оскільки ГУПФУ в Одеській області у повному обсязі були виконані вимоги виконавчого листа №815/442/18, а тому постанова про накладення штрафу за невиконання рішення, на думку позивача, винесена безпідставно.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року по справі № 815/442/18 виконано пенсійним органом у повному обсязі, а тому на думку пенсійного органу, накладення штрафу на позивача є безпідставним та неправомірним.

Також, апелянт посилається на те, що невиконання судового рішення управлінням Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУЮ в Одеській області спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року у справі №815/442/18, яке набрало законної сили 18.09.2018 року, залишене без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01 січня 2014 року з врахуванням в складі загального грошового забезпечення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразових премій та індексації грошових доходів населення за заявою ОСОБА_1 від 12.07.2017 року;

в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.12-22).

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року набрало законної сили 18 вересня 2018 року.

27 вересня 2018 року Одеським окружним адміністративним судом по справі №815/442/18 видано 2 виконавчих листи.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2018 року у справі №815/442/18, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 21.09.2018 року проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії за період з 01.01.2014 року з урахуванням в складі загального грошового забезпечення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразових премій та індексації грошових доходів населення (а.с.28-30).

Також судом встановлено, що за період з 01.01.2014 року по 30.09.2018 рік у позивача виникла доплата у розмірі 42 233,67 грн., що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № (а.с.31-32).

08 квітня 2019 року від Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов лист №091-1492 від 22.03.2019 року разом з постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2019 року ВП №58692647, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №815/442/18 від 27.09.2018 року, виданого Одеським окружним адміністративним судом (а.с.23-25).

Листом за №65/03 від 17.04.2019 року Головне управління ПФУ в Одеській області повідомило відповідача, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2018 року, ОСОБА_1 . 21.09.2018 року проведено перерахунок пенсії з 01.01.2014 року з урахуванням в складі загального грошового забезпечення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразових премій та індексації грошових доходів населення за заявою ОСОБА_1 від 12.07.2017 року. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2018 року становить 9601,19 грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 18.09.2018 року по 30.09.2018 рік в сумі 174,30 грн. зарахована на його поточний рахунок 05.10.2018 року. Доплата пенсії за період з 01.01.2014 року по 17.09.2018 рік в сумі 42059,37 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України №20-1 від 26.09.2018 року (а.с.26-27).

Супровідним листом за №09.1-6575 від 16.09.2019 року відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції в Одеській області направило до ГУПФУ в Одеській області постанову від 16.09.2019 року про накладення штрафу в сумі 5100 грн., винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №815/442/18 від 27.09.2018 року, що видав Одеський окружний адміністративний суд.

Позивач, не погоджуючись з постановою державного виконавця про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з даною позовною заявою до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову про скасування наведеної постанови про накладення штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було виконано рішення суду, щодо якого відкрито виконавче провадження № 58692647 і не доведено наявності поважних причин його невиконання, а отже, відповідачем правомірно та обґрунтовано прийнято постанову від 16.09.2019 року про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. 00 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), Закону України Про виконавче провадження .

Так, згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 3 вищезазначеної статті встановлено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.6 ст.26 Закону України Про виконавче провадження, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, частиною 2 вищезазначеної статті встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 75 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Постановою КМУ від 22.08.2018 року №649 затверджений «Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

У цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:

боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення;

стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення;

рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності оскаржуваної постанови про накладення штрафу у ВП №58692647 від 16.09.2019 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що аналіз вищевказаних правових норм свідчить про те, що державним виконавцем може бути винесено постанову про накладення штрафу у разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи позивачем не виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року по справі №815/442/18, яке набрало законної сили 18 вересня 2018 року.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим посилання ГУПФУ в Одеській області, що судове рішення у адміністративній справі №815/442/18 було виконано добровільно у повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, оскільки доказів виплати повної суми доплати пенсії за період з 01.01.2014 року по 17.09.2018 рік до винесення постанови державним виконавцем 22 березня 2019 року про відкриття виконавчого провадження позивачем не надано, тобто рішення суду виконано не в повному обсязі.

Колегія суду апеляційної інстанції наголошує, що виконавчий лист у справі №815/442/18 виданий на виконання рішення зобов`язального характеру. Такий виконавчий лист передбачає одноразовий характер виконання шляхом прийняття, реєстрації розрахункового листа та подачі органам Державного казначейства відповідних платіжних документів, а не стягнення періодичних платежів.

Враховуючи, що у встановлений законом строк для добровільного виконання рішення, підтвердження повного його виконання позивачем не надано, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коренюк Оленою Володимирівною правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа №815/442/18, виданого Одеським окружний адміністративним судом 27.09.2018 року.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права за вказаних обставин вже була висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, по адміністративній справі № 522/24503/16-а від 13 березня 2019 року.

В свою чергу,у разі існування обставин, що дійсно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, пенсійний орган мав право звернутись до суду із заявою про встановлення або зміни способу або порядку виконання відповідного рішення суду.

В даному випадку, на думку колегії суддів,самостійно встановлена суб`єктом владних повноважень неможливість виконати судове рішення, що набрало законної сили, не є поважною підставою для його невиконання.

Крім того, є безпідставними посилання пенсійного органу на відсутність бюджетних асигнувань для виплати перерахованої пенсії, як на обставину, що звільняє його від відповідальності за невиконання судового рішення, так як такі посилання не підтверджені жодним належним доказом, яким можливо встановити обсяги відповідного фінансування, плани його надходження та графік погашення вказаних виплат.

В свою чергу, з аналогічних підстав колегія суддів не приймає посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду України та Верховного суду у справах про перегляд постанов державних виконавців про накладення штрафу за невиконання судового рішення, так як такі рішення приймались на підставі досліджених доказів у кожній конкретній справі.

Між тим, відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Кечко проти України (рішення від 08 листопада 2005 року), органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Згідно частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

При цьому, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Так, у справі «Півень проти України» Європейський суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.

У справі «Шмалько проти України» Європейський суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу.

Також, у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Отже, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Посилання апелянта на те, що згідно правової позиції Верховного Суду у постановах від 13.06.2018 року у справі № 757/29541/14-а та від 24.01.2018 року у справі № 405/3663/13-а невиконання судового рішення пенсійним органом в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин та відповідно накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

У спірному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не виконуючи рішення суду, що набрало законної сили, не посилалось на відсутність коштів для здійснення відповідних виплат. Як вже зазначалось, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області державному виконавцю на вимогу щодо виконання виконавчого документу направило лист, яким повідомлено про те, що виплата нарахованої компенсації буде здійснена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою КМУ №649 від 22.08.2018 року та Постановою Правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 р. № 20-1 Про Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Разом з цим, посилання позивача на приписи Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, як на підтвердження обґрунтованості своїх дій під час виконання виконавчого документа не можуть бути враховані судом під час вирішення даного спору, з огляду на те, що позивачем не надано жодних доказів вчинення будь яких дій на дотримання вказаного Порядку до прийняття оскарженої постанови від 02.04.2019 року у ВП №58692647, в тому числі і докази направлення ГУПФУ до відповідного органу рішення по справі №815/442/18 для підтвердження суми, що підлягає виплаті.

При цьому, здійснення перерахунку пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі.

Враховуючи усе викладене вище у своїй сукупності, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєвим Ю. В було правомірно, у межах наданих повноважень та у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу за невиконання у повному обсязі вимог виконавчого листа №815/442/18 на ГУПФУ в Одеській області.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального прав.

Керуючись ст.ст.287, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.