Справа № 120/3498/19-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 листопада 2019 р. Справа № 120/3498/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук Максим Петрович, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача в частині відмови у підтвердженні періодів, а саме: - навчання із 01.09.1979 року по 13.07.1982 року; - роботи на посаді електрогазозварювальника в періоди із 27.11.1996 року по 05.03.2003 року та 20.01.2005 року по 26.06.2008 року, яким відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Свої вимоги мотивує тим, що звертався із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, який дає право на зменшення пенсійного віку. Позивач не погоджується із прийнятим рішенням, вказує на те що, факт його навчання та роботи на посадах електогазозварювальника підтверджуються записами в трудовій книжці та довідками комунальної установи "Гайсинський районний трудовий архів". Відтак, трудовий стаж дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідач, заперечуючи проти позову свою позицію обґрунтовує тим, що виходячи із досліджених комісією довідок, наказів та інших документів, з`ясовано, що за періоди з 27.11.1996 року по 05.03.2003 року та з 20.01.2005 року по 26.06.2008 року позивач перебував на посаді, яка не передбачена Списками №1 та №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 та від 16.01.2003 року № 36, а також, відсутні відомості щодо проведення атестації робочих місць. Окремо зазначив про те, що період навчання з 01.09.1979 року по 13.07.1982 року позивача в професійно-технічному училищі неможливо зарахувати до пільгового стажу, у зв`язку із тим, що відповідно до ст. 38 ЗУ "про професійну (професійно-технічну) освіту" особа протягом трьох місяців після завершення навчання мала працевлаштуватися за набутою професією. Отже, при прийнятті рішення про відмову ОСОБА_1 пенсійним органом прийнято до уваги зазначені обставини, а тому, правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 в березні 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням № 85 від 17.09.2019 року УПФУ у Вінницькій області відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до п. 1.ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообв`язкове пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зазначено, що відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообв`язкове пенсійне страхування" працівники, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестацій робочих місць мають право на пільгове пенсійне забезпечення за умови: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

Згідно наданих документів управлінням пенсійного фонду період навчання з 01.09.1979 року по 13.07.1982 року в професійно-технічному училищі № 89 м. Ленінград не зараховано до пільгового стажу, відповідно до ст. 38 ЗУ "Про професійно-технічну освіту". Також, не зараховано до пільгового стажу роботи періоди з 27.11.1996 року по 05.03.2003 року та з 20.01.2005 року по 26.06.2008 року на посаді електрогазозварювальника у Гайсинському КПТМ "Гайсинкомуненерго" у зв`язку з тим, що згідно Додатку 1 до наказу № 76 від 27.05.2002 року "Про проведення атестації робочих місць за умовами праці" не прослідковується до яких списків відноситься вказана посада, а також, посада електрогазозварювальника не відповідає Списку № 2 розділу ХХХІІІ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, розділу ХХХІІІ затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 16.01.2003 року № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах".

Таким чином, спеціальний стаж становить 8 років 4 місяці 9 днів. Страховий стаж становить 34 роки 2 місяці 9 днів.

Позивач, не погоджуючись із рішенням відповідача щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу періодів навчання та роботи в шкідливих умовах та як наслідок відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абз. 14 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абз. 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Розділом XXXIII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №210, передбачалися посади "електрозварник", "електрогазозварник".

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені "електрозварник", "електрогазозварник".

Також у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 " Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список № 2 посад із шкідливими умовами праці у розділі ХХХІІІ "Загальні професії" передбачено професія "електрозварника" та "газозварника".

Отже, професія електрозварника передбачена у Списках № 2 за 1991, 1994, 2003 роки. Крім того, в матеріалах справи міститься копія трудової книжки із відповідними записами, про те, що ОСОБА_1 27.11.1996 року прийнятий "електрогазозварювальником" 4 розряду до Гайсинського комунального підприємства теплових мереж "Гайсинтеплокомуненерго" та звільнений 05.03.2003 року, також міститься архівна довідка Комунальної установи «Гайсинський районний трудовий архів» Гайсинської районної ради №569 від 15.07.2016, яка свідчить, про те що ОСОБА_1 наказом № 7 від 27.11.1996 року зарахований в штат підприємства електрозварником 4 розряду та наказом №36 від 04.03.2003 року звільнений з роботи електрозварника 4 розряду за власним бажанням з 05.03.2003 року.

Також, відповідно наказу № 9 від 21.01.2005 року позивач прийнятий на роботу "електрогазозварником" 4 розряду з 20.01.2005 року до Гайсинського комунального підприємства теплових мереж "Гайсинтеплокомуненерго". Відповідно наказу № 82 від 26.06.2008 року позивач звільнений згідно ст. 38 КЗпП України.

Дані періоди відповідачем до спеціального стажу не зараховані.

Оскільки, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку проведення атестації та п.п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Отже, комплексний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також, документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

При цьому, стаж пільгової роботи підтверджується результатами атестації робочих місць за умовами праці після 22 серпня 1992 року.

Разом з тим, для підтвердження пільгового стажу лише на підставі трудової книжки існує певна вимога, визначена в абз. 4, 5 п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.93 за № 110, згідно яких якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Виходячи з наведених правових норм, суд зазначає, що уточнююча довідка вимагається лише у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що належать до списку №1 або списку № 2.

Отже, беручи до уваги зазначене, суд вважає за доцільне зарахувати до стажу роботи позивача періоди із 08.07.2002 року (дата проведення атестації) по 05.03.2003 року (дата звільнення) підтверджені записом № 12 у трудовій книжці про проведення атестації робочих місць та із 20.01.2005 року по 26.06.2008 року, відповідно довідки виданої "Гайсинтеплокомуненерго" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутніх записів у ній, у якій йдеться про те, що чергові атестації на підприємстві були проведені відповідно до наказів № 76 від 27.05.2002 року та № 85-а від 26.06.2007 року.

Відтак, суд вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано періоди роботи позивача з 08.07.2002 року по 05.03.2003 року та з 20.01.2005 року по 26.06.2008 року до спеціального стажу. Оскільки зазначені періоди були чинні протягом роботи позивача на посаді електрогазозварювальника зайнятого різанням та ручним зварюванням, підтверджені записами у трудовій книжці, наказами, довідками, які містяться у матеріалах справи, та відповідно, підтверджують характер роботи позивача у спірні періоди за Списком №2, що надає право на включення зазначених періодів до стажу.

Щодо зазначеного періоду з 27.11.1996 року по 07.07.2002 року, суд зауважує, що відповідно до п. 4.5 Порядку застосування Списків N 1 і N 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону "Про пенсійне забезпечення" I є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку N 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці після 21 серпня 1992 року.

Відсутність же підтвердження вищезазначених обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 20.12.2018 року у справі №673/765/16-а.

Що стосується вимоги позивача щодо зарахування періоду навчання із 01.09.1979 року по 13.07.1982 року у професійно-технічному училищі № 89 м. Ленінград, суд зазначає наступне до переліку видів трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 38 Закону України, від 10.02.1998, №103/98-ВР "Про професійну (професійно-технічну) освіту" якою визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців

Аналогічна, за змістом, вимога міститься у абз. 1 п. 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 року № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Як свідчать матеріали справи, позивач з 01.09.1979 року по 13.07.1982 року навчався в професійно-технічному училищі №89 за професією електрогазозварювальника, що підтверджується копією диплому НОМЕР_1 від 13.07.1982 року, а з 14.07.1982 року, тобто в межах тримісячного строку був прийнятий на посаду електрозварювальником до УБК, що підтверджується записом № 1 у трудовій книжці, а тому час, навчання у професійно-технічному училищі № 89 повинен бути врахований не лише до його загального, але й пільгового стажу.

Відтак, відповідно до приписів ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цьому, відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї відмови у зарахуванні позивачу до спеціального трудового стажу періодів навчання та роботи, які дають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 01.09.1979 року по 13.07.1982 року, 08.07.2002 року по 05.03.2003 року та з 20.01.2005 року по 26.06.2008 року на посаді газоелектрозварювальника, таким чином позовні вимоги щодо зарахування позивачу вказаних періодів підлягають частковому задоволенню.

Також, щодо тезисного висловлювання відповідача у неправомірності вимоги позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за Списком № 2, то такий вид пенсії з 11.10.2017 року призначається відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а не так, як просить позивач.

Суд звертає увагу на тому, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно, як до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" так і до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є наявність страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців перебування особи на посаді та виконання нею робіт зі шкідливими і важкими умовами праці, а також документальне підтвердження відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року. Тобто, вимоги статей є тотожними.

Відтак, на підставі викладеного суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити пенсію ОСОБА_1 відповідно до ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи ту обставину, що суд не погодився з датою, з якої необхідно призначити і нарахувати пенсію ОСОБА_1 на пільгових умовах за віком за Списком №2, а саме з 27.11.1996 року по 07.07.2002 року, а не з 27.11.1996 року по 05.03.2003 року тому, на користь позивача слід стягнути сплачену ним суму судового збору у повному обсязі, тобто 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 85 від 17.09.2019 року в частині відмови у підтвердженні та зарахуванні ОСОБА_1 періоду навчання із 01.09.1979 року по 13.07.1982 року в професійно-технічному училищі № 89 м. Ленінград та частині відмови у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи на посаді електрогазозварювальника із 08.07.2002 року по 05.03.2003 року та із 20.01.2005 року по 26.06.2008 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з моменту подання заяви.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. НОМЕР_3 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768,40 грн, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович