Справа № 440/1201/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 р. Справа № 440/1201/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 року (ухвалену суддею Супрун Є.Б. у письмовому провадженні за парвилами спрощеного провадження) у по справі № 440/1201/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної казначейської служби України у м.Полтаві Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної казначейської служби у м. Полтаві Полтавської області (в подальшому - УДКС у м. Полтаві), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: встановити і визнати незаконними дії УДКС у м. Полтаві, що призвели до надмірно тривалої невиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік, встановленої ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" та покладеними зобов`язаннями рішенням суду від 13.01.2012 (справа № 1622-2а-1175/11) в сумі 5168 грн., а також по не нарахуванню і невиплаті компенсації за несвоєчасну виплату доходу, норми якої встановлені Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв' язку з порушенням строків їх виплати''; встановити і визнати, що УДКС України у м. Полтаві не виконав вимоги Закону України "Про звернення громадян" в частині ст. 7 щодо не направлення заяви позивача про нарахування і виплату компенсації за втрату частини доходу через несвоєчасну виплату належних коштів по соціальній виплаті до Державного Казначейства України, для прийняття рішення по нарахуванню і виплаті вказаної компенсації; встановити і визнати, що перший керівник управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві не виконав норму Закону України "Про звернення громадян", викладену в ст. ст. 15, 16, 19, щодо особистого розгляду заяви позивача та забезпечення поновлення порушених прав на компенсацію, передбачену Законом України № 2050-3; встановити і визнати, що невиплачена компенсація за втрату частини доходу через несвоєчасну її виплату з моменту виникнення права на неї до дня повної виплати є боргом перед позивачем; зобов`язати УДКС у м. Полтаві виконати всі необхідні дії по забезпеченню нарахування і виплати позивачу компенсації за втрату частини доходу через несвоєчасну виплату боргу по недоплаченій сумі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік, виходячи з розміру недоплати 5168 грн. за період з травня 2010 року по 27.09.2018 р., що складає 13686,93 грн., а також додаткову компенсацію за несвоєчасну виплату 13686,93 грн. з 27.09.2018 р. до дня фактичної і повної виплати всього боргу; негайно стягнути з Державного бюджету України на користь позивача борг з невиплаченої компенсації за втрату частини доходу через її несвоєчасну виплату в розмірі 14369,67 грн., що обчислена станом на 31.03.2019 р. з подальшим донарахуванням за весь період невиплати; зобов`язати орган Державної казначейської служби, що буде перераховувати на особовий рахунок позивача в Ощадбанку України забезпечити безкоштовне для нього перерахування і виплату коштів, відповідно до норм діючого законодавства.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 р. та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 04.04.2011 р. у справі № 1622/2а-1175/11 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2012 р. у справі № 1622/2а-1175/11 вищевказана постанова скасована та позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради щодо не нарахування та виплати позивачу щорічної грошової разової допомоги до 5 травня за 2010 рік; зобов`язано відповідача нарахувати та провести виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік.

Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист по справі № 2а-1175/11, який був пред`явлений позивачем до виконання10.04.2012 р.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.06.2013 р. змінено спосіб виконання виконавчого листа № 2а-1175 від 10.04.2012 р. Октябрського районного суду м. Полтави, а саме: нарахування та проведення виплати позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня 2019 р. замінено на стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради суми недоотриманої щорічної допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ОСОБА_1 за 2010 рік у розмірі 5168 грн.

27.05.2014 р. Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист № 6-а/554/263/2013 р., який постановою Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 07.09.2015 р. повернуто без виконання, оскільки, відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання рішень суду", стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Державної казначейської служби України у порядку черговості надходження таких документів.

29.03.2016 р. позивач звернувся до УДКС у м. Полтаві із заявою про стягнення з боржника на його користь недоплачених коштів щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2010 рік, додавши до заяви оригінал виконавчого листа по справі №554/3819/13-ц та копії судових рішень.

За результатами розгляду вказаної заяви листами УДКС у м. Полтаві від 19.04.2016 р. № 03-12/1082, від 21.06.2016 р. № 06-12/1556, від 12.08.2016 р. № 06-12/1993 та від 08.09.2016 р. № 06-12/2122 позивачу повідомлено про необхідність надання уточнюючої заяви з повними банківськими реквізитами для перерахування коштів.

29.09.2016 р. позивачем до відповідача подано заяву з інформацією щодо своїх актуальних банківських рахунків.

29.09.2016 р. за вих. №06-11/2222, у зв`язку з неможливістю виконання судового рішення про стягнення коштів, УДКС у м. Полтаві направило начальнику Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області пакет документів щодо ОСОБА_1 по справі № 6-а/554/263/2013 для подальшого виконання за бюджетною програмою КПКВ 3504040 "Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою".

09.02.2017 р. та 28.02.2017 р. позивач звертався до відповідача з заявами про надання інформації щодо виконання судового рішення, за результатами розгляду яких заявнику повідомлено, що пакет документів направлено для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, виконання якого буде здійснюватися за бюджетною програмою КПКВ 3504040 відповідно до черговості надання документів для виконання.

09.08.2018 р. в.о. начальника ГУДКС у м. Полтаві направлено позивачу запит про надання актуальних банківських реквізитів для перерахунку коштів.

27.09.2018 р. на рахунок, який позивач повідомив відповідачу листом від 20.08.2018 р., надійшли кошти в сумі 5168 грн.

ОСОБА_1 листом від 28.09.2018 р. звернувся до начальника УДКС у м. Полтаві з заявою, в якій просив виконати вимоги і гарантії, встановлені Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", та виплатити компенсацію за не нараховані та не виплачені кошти.

За результатами розгляду вказаної заяви листом начальника УДКС у м. Полтаві вих. № 01.1-11/1978 від 03.10.2018 р. позивачу повідомлено, що компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного бюджету нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - Державною казначейською службою України та виплачується Казначейством за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв у межах повноважень та в УДКС у м. Полтаві відсутні повноваження здійснювати нарахування та виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня, а безпосередньо до Державної казначейської служби України із заявою про виплату компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду позивач не звертався.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1-3 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Судовим розглядом встановлено, що на рахунок, який позивач повідомив відповідачу листом від 20.08.2018 р., кошти в сумі 5168 грн. надійшли 27.09.2018 р.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання незаконними дій УДКС у м. Полтаві щодо невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік необґрунтована та не підлягає задоволенню, оскільки ці кошти отримані позивачем.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині забезпечення нарахування та виплати позивачу компенсації за втрату частини доходу через несвоєчасну виплату боргу по недоплаченій сумі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік суд апеляційної інстанції вважає також необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно із Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 р. № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому порядку, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду ( підпункт 3 пункту 4).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 (в подальшому - Порядок № 845).

Пунктом 50 Порядку № 845 встановлено, що компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів: Казначейством, якщо боржником є державний орган. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства (п. 51 Порядку № 845).

Таким чином, питання щодо нарахування та виплати позивачу компенсації за втрату частини доходу через несвоєчасну виплату боргу Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради по недоплаченій сумі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік віднесено до компетенції центрального органу Казначейства.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що особа має право звернутися до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, а для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Судовим розглядом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин державною Казначейською службою України не вирішувалося питання щодо нарахування та виплати позивачу компенсації за втрату частини доходу через несвоєчасну виплату боргу.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо забезпечення нарахування та виплати позивачу компенсації за втрату частини доходу через несвоєчасну виплату боргу по недоплаченій сумі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік, є передчасними та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог позивача про встановлення та визнання, що УДКС України у м. Полтаві не виконав вимоги Закону України "Про звернення громадян" в частині ст. 7 щодо не направлення заяви позивача про нарахування і виплату компенсації за втрату частини доходу через несвоєчасну виплату належних коштів по соціальній виплаті до Державного Казначейства України, для прийняття рішення по нарахуванню і виплаті вказаної компенсації, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" встановлено право громадян України звертатися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про звернення громадян", під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно зі ч. 1 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто (ч. 2 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян").

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Згідно із ст. 19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Аналіз вищезазначених норм законодавства вказує, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно, всебічно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви, а у разі якщо питання не належать до компетенції такого органу, надіслати таке звернення за належністю та повідомити про це заявника.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 відповідачем надана відповідь та роз`яснено, що вирішення питання про нарахування та виплату компенсації за порушення встановленого закону строку перерахування коштів не належить до компетенції відповідача, а такі нарахування за заявами стягувачів здійснюються Державною казначейською службою України. Проте, в порушення вимог ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", вказаний запит позивача не надіслано за належністю до Державної казначейської служби України.

Із врахуванням вищевикладених обставин, оскільки в матеріалах справи відсутні докази перенаправлення звернення позивача за належністю, а також докази того, що заявнику повідомлено про це, суд апеляційної інстанції вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність УДКС у м. Полтаві щодо не перенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_1 від 28.09.2019 р. та з метою належного захисту прав та інтересів позивача зобов`язати УДКС у м. Полтаві повторно розглянути вищевказане звернення позивача, із дотриманням вимог ст. 7 Закону України «Про звернення громадян».

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправними дій першого керівника УДКС у м. Полтаві у м. Полтаві, які полягають у порушенні ст. ст. 15, 16, 19 Закону України "Про звернення громадян" щодо особистого розгляду заяви позивача та забезпечення поновлення порушених прав на компенсацію, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки за зверненням від 29.09.2018 р. позивачу надана відповідь за вих. № 01.1-11/1978 від 03.10.2018 р. за особистим підписом начальника УДКС у м. Полтаві у м. Полтаві.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Із врахування вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 р. та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 по справі № 440/1201/19 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправної бездіяльності Управління державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області щодо не перенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_1 від 28.09.2019 р.

Зобов`язати Управління державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 28.09.2019 р., з дотриманням вимог ст. 7 Закону України «Про звернення громадян».

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін С.П. Жигилій