Справа № 240/6948/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6948/19

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

20 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року (прийняте у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач) про зобов`язання провести донарахування та виплату призначеної пенсії,

В С Т А Н О В И В :
позивач 03.05.2019 звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

- зобов`язати відповідача провести з 16.02.2019 донарахування призначеної пенсії, згідно абзацу 7 пункту 7 постанови КМУ № 393 від 17.07.1992 (із змінами станом на 01.04.2018), як звільненому після 01.03.2018, тобто за останні 7 місяці служби, на підставі раніше поданих документів та додатково наданих документів - довідок командира військової частини НОМЕР_1 за вих. № 206 від 19.03.2019 та 225 від 26.03.2019, з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого перераховано пенсію, виплачених з березня 2018 року по січень 2019 року суми грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2018 року, яка нарахована та виплачена в березні 2018 року, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплатити різницю в недоотриманій з 16.02.2019 пенсії та виплачувати перераховану пенсію в новому розмірі.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 позов задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивача та зобов`язано відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого перераховано пенсію, виплачену суму щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2018 року, яка нарахована та виплачена в березні 2018 року, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 16.02.2019. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення в цій частині та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що з 01.03.2018 виплата щомісячної грошової винагороди чинним законодавством не передбачалася і не здійснювалася, а тому не може вважатися складовою грошового забезпечення позивача для врахування при призначенні пенсії з 16.02.2019.

Позивач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги зобов`язати відповідача провести донарахування призначеної пенсії, з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого перераховано пенсію виплачених позивачу з березня 2018 року по січень 2019 року суми грошової допомоги на оздоровлення, а також вимоги про зобов`язання відповідача виплачувати перераховану пенсію в новому розмірі сторонами не оскаржується, а тому апеляційний суд не надає оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в цій частині.

Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем в частині задоволеної вимоги відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого перераховано пенсію, виплачену суму щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2018 року, яка нарахована та виплачена в березні 2018 року, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 16.02.2019. Отже, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2019 №5-РС прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас та наказом від 15.02.2019 №34 виключено зі списків особового складу.

З 10.11.2018 позивачу призначено пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Окрім цього, довідками військової частини НОМЕР_1 від 19.02.2019 № 138, від 19.03.2019 №206 і від 26.03.2019 №225 визначено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які нараховувались позивачу з березня 2018 року по січень 2019 року, і з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове пенсійне страхування.

3 квітня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просить прийняти додаткові документи - довідки командира військової частини НОМЕР_1 за вих. № 206 від 19.03.2019 та № 225 від 26.03.2019, якими підтверджується проведення виплат сум грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2018 року, яка нарахована та виплачена в березні 2018 року, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та нарахувати і виплачувати в подальшому у відповідному розмірі.

Відповідач листом від 17.04.2019 № к-1748 повідомив позивачу, що його звернення розглянуто відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Зазначив, що пенсія призначена на підставі документів, які позивач особисто надав до Житомирського обласного військового комісаріату, та в зазначеній довідці відсутні суми грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди. Крім того, вказав, що додаткові види грошового забезпечення, які були встановлені відповідно до постанови №1294 та постанови №889 не можуть бути враховані в грошове забезпечення для обчислення пенсії у зв`язку зі зміною грошового забезпечення. Таким чином, підстави для врахування до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії суми щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразової грошової допомоги на оздоровлення, з яких було сплачено внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з березня 2018 по січень 2019 включно, які зазначені у довідках військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2019 №225 та від 19.03.2019 №206, відсутні.

Позивач не погоджуючись із вказаними рішеннями звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що на час призначення пенсії позивач мав право на включення до складу його грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отримуваної ним щомісячної додаткової грошової винагороди, у зв`язку з чим відповідач протиправно відмовив у проведенні перерахунку розміру пенсії.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 1 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. ч. 2-3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види його складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №2011-ХІІ пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII).

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

За приписами ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103) передбачено, що для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 01 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 01 березня 2018 року на кількість таких місяців.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, в розумінні вимог пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, з 01 березня 2018 року та пізніше, розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням починаючи з 01 березня 2018 року на кількість таких місяців.

При цьому, Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.

Щомісячна додаткова грошова винагорода була передбачена і виплачувалася згідно вимог постанови КМ України від 22 вересня 2010 року № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" та в порядку, передбаченому наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 № 550 "Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2016 за № 1470/29600).

Зокрема, пунктом 5 цієї Інструкції передбачалося, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Згідно п.1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260, яка була чинна до 20.07.2018 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Тобто, отримана позивачем у березні 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода була нарахована та виплачена за лютий 2018 року, а отже не входить в грошове забезпечення за березень 2018 року, з якого позивачу нарахована пенсію.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено новий порядок формування складових грошового забезпечення військовослужбовців з 01.03.2018.

Так, постановою КМУ №704 змінено грошове забезпечення з 01.03.2018 та визначено, що постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" та постанова Кабінету Міністрів України від 01.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", втратили чинність.

Отже, виплачена позивачу у березні 2018 року за лютий 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатися складовою грошового забезпечення позивача за березень 2018 року, оскільки постанова, на підставі якої вона виплачувалась втратила чинність на підставі нової постанови №704, якою змінено грошове забезпечення з 01.03.2018.

Крім того, як вбачається із довідки №206, щомісячна додаткова грошова винагорода виплачена позивачеві один раз-в березні 2018 за лютий 2018 року.

Відповідно до грошового атестата Серія ЗУ №297073, виданого в/ч НОМЕР_1 , позивач до 15.02.2019 отримував такі види щомісячної додаткової винагороди: премію, надбавку ОПС та грошову допомогу на оздоровлення. Щомісячна додаткова винагорода, передбачена Постановою №899 відсутня.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у справі відсутні докази на підтвердження того, що сума, вказана в довідці №206 є щомісячною виплатою, яка мала безперервний характер, а відтак підстав для включення зазначеної винагороди до грошового забезпечення для перерахунку пенсії не вбачається.

Сам факт виплати такої винагороди за лютий 2018 лише в березні 2018 року не може ототожнюватися із складовою грошового забезпечення позивача за березень 2018 року і не підлягає врахуванню при визначенні розміру його пенсії.

Виплата позивачу вказаної додаткової грошової винагороди у березні 2018 року не змінює її правового статусу - винагороди, яка нараховувалася і виплачувалася за лютий, а не за березень 2018 року.

При цьому, колегія суддів вважає, що наведені висновки не суперечать правовій позицій, яка міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17, адже у вказаній постанові викладено обов`язковий висновок щодо застосування норм права в частині включення до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія, виплаченої щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.

Сукупність вищенаведених обставин, дає суду підстави для висновку про обґрунтованість відмови відповідача провести донарахування пенсії позивачу з врахуванням виплат, зазначених в довідках, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення в частині задоволення позову підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року скасувати в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нову постанову.

В задоволенні позову відмовити повністю.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.