Справа № 540/2253/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2253/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання дій неправомірними,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (далі-відповідач-1) та Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (далі-відповідач-2, УПСЗН), в якому просить визнати дії відповідачів неправомірними та зобов`язати застосувати з 02 травня 2019 року до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пільги передбачені п. 7 ч. 1. ст. 16 Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", звільнення передбачених цією статтею осіб і членів їх сімей, які проживають разом з ними, від квартирної плати незалежно від форми власності житлового фонду, від оплати комунальних послуг (водопостачання, каналізація, газ, електроенергія, гаряче водопостачання, центральне опалення, а в будинках, що не мають центрального опалення, - надання палива, придбаного у межах норм, установлених для продажу населенню, та інші види комунальних послуг), від оплати скрапленого балонного газу для побутових потреб, від плати за користування домашнім телефоном і позавідомчою охоронною сигналізацією житла незалежно від виду житлового фонду. Зазначені пільги зберігаються за дружиною (чоловіком), батьками померлих осіб, нагороджених орденом Героїв Небесної Сотні, Героїв Радянського Союзу, повних кавалерів ордена Слави, осіб, нагороджених чотирма і більше медалями "За відвагу", а також Героїв Соціалістичної Праці незалежно від часу їх смерті.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є дружиною є дружиною померлого ветерана війни та праці, заслуженого зоотехніка України, персонального пенсіонера Республіканського значення, ОСОБА_2 , 1922 року народження. Померлий ОСОБА_2 мав статус учасника бойових дій та нагороджений орденом Леніна, відтак мав право на надбавку до пенсії за особливі заслуги перед Батьківщиною.

Позивач зазначає, що перебуває на обліку в УПСЗН та має право на пільги, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", однак відповідачі позбавили її таких прав. ОСОБА_1 звернулась до відповідача-2 із заявою про зміну пільгової категорії, із «члена сім`ї померлого ветерана війни» (має право на 50% знижку на житлово-комунальні послуги в межах норм споживання) на «вдову особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» (має право на 100% знижку на житлово-комунальні послуги в межах норм споживання). До Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків внесено відомості щодо нової категорії позивача - «вдова особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною». Разом з тим позивача позбавлено пільг встановлених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". На звернення позивача відповідачем-2 повідомлено, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. №389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» пільги, як «вдова особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» на житлово-комунальні послуги надаються за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (тобто 2960,00 грн).

Не погоджуючись з таким діями відповідачів, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 30.10.2019р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Управлінням соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області надано до суду відзив на позовну заяву зі змісту якого убачається, що відповідач-2 не визнає позовні вимоги з наступних підстав. Зокрема, зазначає, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05.02.2019р. у справі №540/2503/18 управлінням соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області було внесено зміни до Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків, як «члена сім`ї померлого ветерана війни», а також внесено відомості щодо нової категорії з 17.04.2019р., як вдова особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною».

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. №389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» пільги, як «вдова особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» на житлово-комунальні послуги надаються за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Відповідно до Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ п.п. 169.4.1 з 01 січня 2019 року дохід на одну особу, який дає право на податкову соціальну пільгу, становить 2690 гривень. Дохід ОСОБА_1 перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. №389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» п.12 у разі зменшення доходу сім`ї пільговик має право звернутися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для визначення права на отримання пільг з місяця звернення.

З огляду на викладене УПСЗН просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області не скористалась своїм процесуальним правом на надання відзиву на позовну заяву.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 , 1928 року народження, перебуває на обліку в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших громадян ГУ ПФУ в Херсонській області, отримує пенсію в разі втрати годувальника згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та підвищення членам сім`ї померлого ветерана війни згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05.02.2019р. у справі №540/2503/18 встановлено, що на позивача поширюється дія Закону № 3551-XII, зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 16 цього Закону, тобто вона має право на пільги, передбачені для даної категорії осіб. Отже, вказані обставини не підлягають доказуванню в межах даної справи, оскільки у справі 540/2503/18 брала участь та сама особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

На виконання вказаного судового рішення УПСЗН було внесено зміни до Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків, як «члена сім`ї померлого ветерана війни», а також внесено відомості щодо нової категорії з 17.04.2019р., як вдова особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною».

У зв`язку із припиненням надання позивачу пільг на житлово-комунальні послуги, остання звернулась до УПСЗН із заявами від 23.05.2019р., 02.09.2019р. та від 12.09.2019р.

За наслідками розгляду заяв ОСОБА_1 . УПСЗН надано листи від 15.07.2019р., 05.09.2019р. та 19.09.2019р. із аналогічним один одному змістом, а саме позивачу роз`яснено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. №389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» пільги, як «вдова особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» на житлово-комунальні послуги надаються за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу (2690 грн.), який дає право на податкову соціальну пільгу. Дохід ОСОБА_1 перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. №389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» п.12 у разі зменшення доходу сім`ї пільговик має право звернутися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для визначення права на отримання пільг з місяця звернення.

Не погоджуючись із вказаною позицією відповідачів, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).

Відповідно до ст. 2 Закону № 3551-XII законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Згідно зі ст. 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Перелік осіб, на яких поширюється дія Закону № 3551-XII передбачена статтею 10 вказаного Закону.

Як установлено, позивач є членом сім`ї (вдовою) особи, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною.

Пунктом 7 частини 1 статті 16 Закону № 3551-XII установлено пільгу (100%) для осіб, які мають заслуги перед батьківщиною та членам їх сімей, а саме: від квартирної плати незалежно від форми власності житлового фонду, від оплати комунальних послуг (водопостачання, каналізація, газ, електроенергія, гаряче водопостачання, центральне опалення, а в будинках, що не мають центрального опалення, - надання палива, придбаного у межах норм, установлених для продажу населенню, та інші види комунальних послуг), від оплати скрапленого балонного газу для побутових потреб, від плати за користування домашнім телефоном і позавідомчою охоронною сигналізацією житла незалежно від виду житлового фонду.

Частиною 2 статті 16 цього ж Закону установлено, що пільги передбачені пунктами 4, 5, 7 та 12 цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно Кабінетом Міністрів України прийняті постанови від 04.06.2015р. №389 «Про затвердження Порядоку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» та від 29.01.2003р. №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги».

Так, постанова КМУ від 04.06.2015р. №389 у пунктах 1, 2 визначає перелік послуг, на оплату яких надаються пільги та перелік осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою залежно від законодавства, у тому числі до них віднесено осіб, яким пільги установлені Законом № 3551-XII. Пунктом 3 цієї постанови установлено, що пільги надаються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Пунктами 5-11 Постанови КМУ від 04.06.2015р. №389 визначено порядок обчислення середньомісячного сукупного доходу та надання пільги. Пунктом 12 цієї ж постанови установлено, що у разі, коли середньомісячний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення письмово інформує пільговиків про те, що вони не мають права на отримання пільг і можуть звернутися за житловою субсидією.

Саме з того, що середньомісячний дохід позивача перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу і виходив відповідач, повідомляючи позивача про те, що вона не має права на отримання пільги, передбаченої пунктом 7 частини 1 статті 16 Закону № 3551-XII.

Суд вважає таку відмову протиправною, з огляду на наступне.

Постанову КМУ від 04.06.2015р. №389 прийнято на виконання Закону України від 28 грудня 2014 р. № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України".

Цим Законом статтю 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" доповнено частиною другою, якою передбачались умови надання окремих пільг, визначених частиною першою цієї статті (у тому числі і пунктом 7), а саме в залежності від розміру середньомісячного сукупного доходу сім`ї, який з розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не повинен перевищувати величини доходів, яка надає право на податкову соціальну пільгу.

Однак, частину 2 статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визнано такою, що не відповідає Конституції (є неконституційною) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 12-р/2018 від 18.12.2018.

Таким чином, 3 18.12.2018р. пільги, які установлені пунктами 4, 5, 7 та 12 частини 1 статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" безумовно надаються незалежно від розміру середньомісячного сукупного доходу сім`ї пільговика і без прив`язки до величини доходу, яка надає право на податкову соціальну пільгу. У зв`язку із викладеним, положення постанови КМУ від 04.06.2015р. №389 не поширюються на правовідносини з надання вказаних пільг і не можуть бути застосованими за даних спірних правовідносин, враховуючи принцип пріоритету Законів над підзаконними нормативними актами.

Застосування відповідачем положень підзаконного нормативного акту, прийнятого на виконання Закону, який визнано неконституційним, є протиправним по своїй суті. Чинний Закон № 3551-XII не установлює жодних обмежень для надання пільги, передбаченої п.7 ч.1 ст.16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тому позивач має право на таку пільгу, а відповідач-2 безпідставно відмовляє їй у реалізації цього права.

Судом установлено, що 02.05.2019р. позивач звернулась до УПСЗН із заявою про зміну пільгової категорії та надала пакет документів (вказане підтверджується листом УПСЗН від 30.05.2019р. №01-23). Саме на підставі вказаної заяви та на виконання рішення суду у справі №540/2503/18, відповідачем-2 внесено зміни до Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків внесено відомості щодо нової категорії позивача - «вдова особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною», що у свою чергу слугувало підставою для припинення надання позивачу пільги, установленої п.7 ч. 1. ст. 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Отже, оскільки права позивача порушені з 02.05.2019 року, то саме з цієї дати належить поновити такі права.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також

Так, перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Jatridis v. Greece) [ВП], №31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства" ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Отже, відповідач, припинивши надання пільг позивачу, яка мала усі законні підстави для їх отримання, фактично незаконно втрутився у мирне володіння позивачем своїм майном, що є недопустимим.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені обставини, суд зазначає, що дії відповідача-2 не відповідають вищевикладеним критеріям, а тому є протиправними.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши надані сторонами докази та проаналізувавши норми законодавства, суд дійшов до висновку, що відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не надано до суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій з припинення надання позивачу пільг, установлених п.7 ч.1 ст.16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Підсумовуючи викладене, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими, а тому задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання дій неправомірними - задовольнити.

Визнати протиправними дії Білозерської районної державної адміністрації та Управління соціального захисту населення Білозерського району Херсонської області з припинення надання ОСОБА_1 пільги установленої пунктом 7 частини 1 статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Білозерського району Херсонської області (75000, Херсонська область, Білозерський район, смт. Білозерка, вул. Свободи, 89, код ЄДРПУО 24117729) поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пільги, установлені пунктом 7 частини 1 статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 02 травня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 112030000