Справа № 280/3887/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 листопада 2019 року Справа № 280/3887/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянув у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ» (далі позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі- відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення: № від 15.05.2019, яким до позивача застосовано штраф на загальну суму 930839,35 грн., винесене відповідачем на підставі Акту перевірки №1129/08-01-50-06/42093239 від 18.04.2019.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що уповноваженими особами відповідача проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності, своєчасності подання податкової звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, про що складено акт, на підставі якого контролюючим органом застосовано штрафні санкції спірним рішенням. Зазначене рішення позивач вважає протиправним, оскільки, по-перше, позивач посилається на той факт, що протягом законодавчо встановлених строків ДФС України не прийняло та не надіслало на адресу позивача рішення за скаргою на ППР від 15.05.2019 №, отже така скарга є повністю задоволеною а оскаржуване ППР відкликаним. По-друге, позивач посилається на приписи пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, відповідно до яких накладення штрафу не застосовується за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю), складених на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. Зазначає, що спірні накладні не надавались отримувачу (покупцю) та їх складено позивачем на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування. По-третє, позивач вважає, що у його діях відсутні всі обов`язкові елементи податкового правопорушення, які є підставою для притягнення його до відповідальності у вигляді штрафу згідно з п.120-1.1 ст. 120-1 ПК України. Зазначає, що санкція не може бути спрямована виключно на наповнення бюджету за рахунок накладення штрафу без попередження та усунення суспільної небезпеки (шкоди), тобто за відсутності складу податкового правопорушення. З правової природи норм ПК України на думку позивача випливає, що відсутні підстави застосовувати санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, які виписані покупцям - не платникам ПДВ та не надаються покупцю, оскільки у такому випадку не відбувається недоплата податку в бюджет, не завдається шкода майновим правам та інтересам контрагента платника податку, а отже у діях позивача на його погляд відсутня суспільна небезпека. По-четверте, позивач зазначає про помилковість та незаконність висновків акті перевірки про перевищення термінів реєстрації в ЄРПН податкових накладних виписаних покупцям платникам ПДВ, оскільки програмісти 7 березня вивантажили банк в білінгову програму «M&I», вивантаження відбувалося некоректно, з численними помилками, які доводилося усувати вручну. 11 березня була спроба сформувати податкову накладну, однак програма працювала некоректно і податкова накладна місила багато помилок, що не давало можливості її зареєструвати. До останнього дня терміну реєстрації податкових накладних не вдалося виправити помилки в програмі і формування та внесення податкових накладних відбувалось вручну та через їх велику кількість не були внесені всі накладні. Викладені обставини на думку позивача свідчать про те, що головною причиною несвоєчасної реєстрації податкових накладних були об`єктивні причини, які не залежали від позивача, що пов`язано із терміном створення, початком роботи ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та неможливістю своєчасного належного налаштування програмного забезпечення, а тому на думку позивача наведені обставини є поважними та вказують на відсутність в діях позивача вини. Просить суд задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у поданому до суду відзиві (вх.№36744 від 05.09.2019 року). Згідно з наявною в базах даних ДФС інформацією, під час проведення камеральної перевірки позивача, відповідачем встановлено, що ТОВ «ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ» порушено терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, що є порушенням п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України. Зазначені висновки викладено в акті камеральної перевірки №1129/08-01-50-06/42093239 від 18.04.2019, на підставі якого винесено оскаржуване рішення. Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, вважає, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих органам ДФС прав, а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою судді від 14.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

13.10.2019 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно ст. ст. 257, 263 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Судом з матеріалів справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ» () зареєстровано як юридичну особу 26.04.2018. Місцезнаходженням підприємства є: 69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 26. Основним видами діяльності підприємства є: 35.14 Торгівля електроенергією (а.с.8-19).

Так головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів юридичних осіб Вознесенівського управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75, у порядку ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку з питань своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до початкових накладних Єдиному державному реєстрі податкових накладних з датою виписки січень-лютий 2019 платника ТОВ ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ, за результатами якої складено Акт №1129/08-01-50-06/42093239 від 18.04.2019 камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності, своєчасності подання податковій звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН (а.с.21-23).

За наслідками перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог, встановлених п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме: перевищення термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідальність платника передбачена п.120 1. 1 ст.120 1 Податкового кодексу України тягнуть за особою накладення штрафу в розмірі 10 та 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів та від 31 до 60 календарних днів.

Контролюючим органом, на підставі висновків акту перевірки №1129/08-01-50-06/42093239 від 18.04.2019 прийнято у відношенні Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2019 року, яким до позивача за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 9 308 392,39 грн. застосовано штраф з податку на подану вартість у розмірі 10% у сумі 930839,35 грн.(а.с.24).

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивачем до ДФС України подано скаргу вих. № 825 від 24.05.2019, на яку рішенням ДФС України № 36113/6/99-99-11-06-01-25 від 29.07.2019 надано відповідь, якою скаргу залишено без задоволення, оскаржуване рішення без змін (а.с.31-33).

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду із даним позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

Згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Під час розгляду справи судом встановлено, що в ході перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем терміну реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, отже даний висновок Акту перевірки і слугував підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення контролюючим органом.

Судом встановлено, що позивач в своїй позовній заяві, відповіді на відзив та в поданих поясненнях не заперечує проти факту реєстрації спірних податкових накладних з порушенням встановленого законом строку, проте, вказував на те, що оскільки податкові накладні не підлягали наданню покупцям - не платникам ПДВ, то відповідно відсутні підстави для застосування штрафних санкцій на підставі п.120-1.1 ст.120.1 Податкового кодексу України.

Підпунктом 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відповідно до пп.14.1.60 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Обов`язок платника податків на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений ПК України термін, визначений абзацом першим пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Пунктом 201.5 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відповідно до положень пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

В той же час форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 201.2 статті 201 Податкового кодексу України).

На виконання зазначеної правової норми Податкового кодексу України наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за №137/28267, затверджено форму податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної (далі - Порядок №1307).

Згідно з положеннями абзацу першого пункту третього Порядку №1307, усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9 - 15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Отже, наведені законодавчі приписи встановлюють обов`язок платника податків здійснити протягом строків встановлених п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрацію у ЄРПН податкових накладних, у тому числі й тих, що не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, а також у разі постачання товарів/послуг отримувачу (покупцю), який не зареєстрований як платник податку.

В свою чергу, пунктом 12 Порядку №1307 визначено особливості заповнення податкових накладних у разі постачання товарів/послуг отримувачу (покупцю), який не зареєстрований як платник податку.

Суд зазначає, що пунктом 11 Порядку №1307 передбачено, що у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України платник податку складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання/починають використовуватися: 1) в операціях, що не є об`єктом оподаткування; 2) в операціях, звільнених від оподаткування; 3) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; 4) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Такі зведені податкові накладні складаються не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду.…».

Разом з тим, слід зазначити, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що спірні податкові накладні зареєстровані з порушенням строку є «податковими накладними, що не надаються отримувачу (покупцю), складених на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою».

Суд зазначає, що дійсно обов`язок щодо реєстрації податкових накладних не є беззаперечним, пільги щодо дій по ньому охоплені в статті 120-1 Податкового кодексу України.

Зокрема, положеннями пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України передбачено, що штраф за несвоєчасну реєстрацію відповідних податкових накладних не застосовується лише по податкової накладній, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Вказані випадки не підпадають під правовідносини, в межах яких до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням було застосовано штрафні санкції, оскільки, спірні податкові накладні виписані на постачання товару неплатникам податку, а не на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування та/або які оподатковуються за нульовою ставкою, доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка викладена в постановах суду від 20.03.2018 у справі №826/1413/13-а, від 04.09.2018 у справі №816/1488/17, від 07.02.2019 у справі №808/3250/17, від 13.03.2019 у справі №813/4157/17.

Таким чином, зважаючи на факт порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних, контролюючий орган обґрунтовано застосував до позивача штрафні санкції оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, а відтак діяв правомірно та згідно вимог чинного законодавства.

Щодо посилання позивача на те, що оскільки в порушення приписів Порядку №916 ДФС України своїм рішенням №36113/6/99-99-11-06-01-25 від 29.07.2019 розглянуло та прийняло рішення не за однією скаргою позивача, а за чотирма, поданими на різні ППР, які прийняті на підставі різних актів перевірок то вказане рішення ДФС України не є рішенням за результатами розгляду скарги, отже рішення контролюючим органом не прийнято, суд вважає помилковим. Зазначене рішення ДФС України не було оскаржене з цих підстав позивачем та не було визнано протиправним і скасовано у судовому порядку, отже в даному випадку не можна вважати зазначене рішення таким, що не прийнято і відповідно в даному випадку відсутні підстави для застосування наслідків, передбачених п 4 Розділу VII Порядку №916 щодо задоволення скарги на користь платника у разі не надсилання рішення за скаргою протягом встановленого строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Суд зазначає, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 15.05.2019 винесено контролюючим органом на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірним. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст.ст. ст. 2,9, 77, 139, 241-243, 257-263,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ» (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 26, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В.Стрельнікова