Справа № 440/1326/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 р.Справа № 440/1326/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2019, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено по справі № 440/1326/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аарті Індастріз Лімітед" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про опис майна у податкову заставу,-

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2019 року (згідно даних на поштовому конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю "Аарті Індастріз Лімітед" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про нарахування штрафних санкцій від 24.07.2018 №, від 24.07.2018 №, від 28.11.2018 №/5112, від 28.11.2018 №/5112 та рішення про опис майна у податкову заставу від 22.02.2019 №74/16-31-51-17-36.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним не було допущено порушення строків сплати узгоджених податкових зобов`язань по декларації з плати за землю (орендна плата) за період липень 2016 року грудень 2017 року, оскільки платежі, що здійснювалися ним з метою сплати саме вказаних зобов`язань в результаті облікування в останнього з незалежних від нього причин заборгованості по даному виду податку за серпень 2015 року (неперерахування до бюджету банківською установою коштів у розмірі 13500,00 грн, сплачених товариством в рахунок погашення зобов`язань з даного виду податку за квітень 2015 року) безпідставно зараховувалися податковим органом в рахунок погашення боргу в порядку черговості його виникнення. Зазначає, що правову оцінку виконання товариством обов`язку щодо сплати податкового зобов`язання з орендної плати за землю було надано судами в справах №816/1209/16 та №816/2033/16 за позовами ТОВ "Аарті Індастріз Лімітед" до Кременчуцької ОДПІ. Так, задовольняючи позовні вимоги товариства та скасовуючи податкові повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 06.07.2016 №/890, №/891 (справа №816/1209/16) та від 31.10.2016 №/1611, №/1612 (справа №816/2033/16) суди виходили з того, що неперерахування саме банківською установою вчасно коштів в сумі 13500,00 грн. призвело до виникнення за особовим рахунком ТОВ "Аарті Індастріз Лімітед" недоїмки зі сплати податкового зобов`язання з плати за землю. Водночас, зважаючи на своєчасне виконання товариством обов`язку по сплаті податкового зобов`язання з орендної плати за землю у розмірі 13500,00 грн, неперерахованого на користь контролюючого органу виключно з вини банківської установи, виключає підстави для нарахування товариству штрафних санкцій за порушення строків сплати узгоджених податкових зобов`язань по декларації з плати за землю (орендна плата) по наступних періодах.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 28 листопада 2018 року №/5112 та №/5112.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про опис майна у податкову заставу від 22 лютого 2019 року №74/16-31-51-17-36.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аарті Індастріз Лімітед" () витрати зі сплати судового збору в розмірі 2881,50 грн (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна гривня п`ятдесят копійок).

Відповідач, частково не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судове рішення в частині відмови в задоволенні позову сторонами не оскаржується.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 13.06.2018 заступником начальника відділу адміністрування місцевих податків і зборів, екологічного податку та рентної плати території обслуговування Кременчуцької ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Полтавській області Костенко О.М. на підставі пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, у порядку ст.76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за періоди: з липня 2016 року по грудень 2017 року підприємства ТОВ "Аарті Індастріз Лімітед" (), за результатами якої складено акт від 13.06.2018 №5548/16-31-12-07-23/38468738 (а.с.19-23).

Відповідно до висновків вказаного акту контролюючим органом встановлено порушення ТОВ "Аарті Індастріз Лімітед" п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України, а саме, порушення правил сплати узгоджених податкових зобов`язань по деклараціях з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік від 15.02.2018 №, за 2017 рік від 18.01.2017 № та уточнюючій податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік від 27.04.2016 № по наступних періодах: за липень 2016 року по строку сплати 30.08.2016, за серпень 2016 року по строку сплати 30.09.2016, за вересень 2016 року по строку сплати 30.10.2016, за жовтень 2016 року по строку сплати 30.11.2016, за листопад 2016 року по строку сплати 30.12.2016, за грудень 2016 року по строку сплати 30.01.2017, за січень 2017 року по строку сплати 02.03.2017, за лютий 2017 року по строку сплати 30.03.2017, за березень 2017 року по строку сплати 30.04.2017, за квітень 2017 року по строку сплати 30.05.2017, за травень 2017 року по строку сплати 30.06.2017, за червень 2017 року по строку сплати 30.07.2017, за липень 2017 року по строку сплати 30.08.2017, за серпень 2017 року по строку сплати 30.09.2017, за вересень 2017 року по строку сплати 30.10.2017, за жовтень 2017 року по строку сплати 30.11.2017, за листопад 2017 року по строку сплати 30.12.2017, за грудень 2017 року по строку сплати 30.01.2018.

На підставі акту перевірки відповідачем 24.07.2018 прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким за затримку на 30, 28, 1, 29 календарних днів сплати/за несплату (неперерахування) грошового зобов`язання в сумі 38282,14 грн. зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 3828,22 (а.с.24-25);

- №, яким за затримку на 31, 59, 32, 88, 57, 89, 61, 92, 58, 90, 60, 91, 95, 65, 86 календарних днів сплати/за несплату (неперерахування) грошового зобов`язання в сумі 126625,40 грн зобов`язано товариство сплатити штраф у розмірі 25325,04 грн (а.с.26-27).

Із даними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погодився та оскаржив їх в адміністративному порядку до ДФС України (а.с.33-36).

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 10.10.2018 №33222/6/99-99-11-03-01-25 частково задоволено скаргу товариства та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 24.07.2018 № та № у частині подання уточнюючого розрахунку на зменшення податкових зобов`язань, в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін (а.с.37-40).

З огляду на це, контролюючим органом 28.11.2018 прийнято нові податкові повідомлення-рішення:

- №/5112, яким за затримку на 59, 31, 32, 88, 57, 89, 61, 92, 58, 90, 60, 91, 95, 65, 86 календарних днів сплати/за несплату (неперерахування) грошового зобов`язання в сумі 92758,37 грн зобов`язано товариство сплатити штраф у розмірі 18551,63 грн (а.с.28-29);

- №/5112, яким за затримку на 30, 28, 1, 29 календарних днів сплати/за несплату (неперерахування) грошового зобов`язання в сумі 17360,88 грн зобов`язано товариство сплатити штраф у розмірі 1736,09 грн (а.с.30-31).

У подальшому, 22.02.2019 ГУ ДФС у Полтавській області відповідно до статті 89 ПК України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському відданні або оперативному управлінні) платника податків ТОВ "Аарті Індастріз Лімітед", про що прийнято відповідне рішення про опис майна у податкову заставу №74/16-31-51-17-36 (а.с.32).

Позивач, не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням про опис майна у податкову заставу, звернувся до суду з даним позовом про визнання вказаних рішень протиправними та їх скасування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої виходив з того, що товариство з обмеженою відповідальністю "Аарті Індастріз Лімітед" не є винним у неперерахуванні банківською установою до бюджету коштів згідно платіжного доручення плати від 21.05.2015 №20, що в свою чергу призвело до виникнення недоїмки у картці товариства та зарахування сплачених позивачем коштів в рахунок погашення податкового боргу за минули періоди , в зв`язку з цим товариством не було порушено визначених п.287.3 ст.287 ПК України строків сплати узгоджених податкових зобов`язань по деклараціях з плати за землю (орендна плата) за період липень 2016 року грудень 2017 року, а тому як наслідок, відсутні підстави для застосування до ТОВ "Аарті Індастріз Лімітед" штрафних санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями та винесення рішення про опис майна у податкову заставу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 ст.38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 ст.287 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що товариством подано до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік від 17.02.2016 №, відповідно до якої річна сума земельного податку, яка підлягає сплаті за даними платника, становить 182847,36 грн., з розбивкою річної суми рівними частками за січень-грудень 2015 року по 15237,28 грн. (а.с.123-124).

У подальшому, позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік від 15.02.2018 №, відповідно до якої річна сума земельного податку, яка підлягає сплаті за даними платника, становить 224588,99 грн., з розбивкою річної суми рівними частками за січень-листопад 2016 року по 18715,75 грн. та грудень 2016 року в розмірі 18715,74 грн. (а.с.126-129).

Також товариством подано до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік від 27.04.2016 №, відповідно до якої річна сума земельного податку, яка підлягає сплаті за даними платника, становить 116582,05 грн., з розбивкою річної суми рівними частками за січень-березень 2016 року по 18613,48 грн, за квітень 2016 року у розмірі 14581,91 грн, за травень-червень 2016 року по 5769,96 грн., за липень 2016 року у розмірі 5769,97 грн., за серпень-вересень 2016 року по 5769,96 грн., за жовтень 2016 року у розмірі 5769,97 грн., за листопад-грудень 2016 року у розмірі 5769,96 грн. (а.с.131-133).

Згідно з податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік від 18.01.2017 № річна сума земельного податку, яка підлягає сплаті за даними платника, становить 73094,69 грн., з розбивкою річної суми рівними частками за січень-листопад 2017 року по 6091,22 грн. та за грудень 2017 року у розмірі 6091,27 грн. (а.с.135-137).

З письмових заперечень відповідача та апеляційної скарги слідує, що в ході перевірки встановлено порушення пункту 287.3 статті 287 ПК України, а саме: несвоєчасна сплата узгодженої суми податкового зобов`язання підприємством позивача по деклараціях з плати за землю за періоди з липня 2016 року по грудень 2017 року.

Колегія судів зазначає, що позивачем до матеріалів справи було надані платіжні доручення (т.1 а.с. 89-107), а саме:

- за липень 2016 р. № 69 від 31.08.20016 р. на суму 5769,97 грн.;

- за серпень 2016 р. № 82 від 29.09.20016 р. на суму 5769,96 грн.;

- за вересень 2016 р. № 89 від 28.10.20016 р. на суму 5769,96 грн.;

- за жовтень 2016 р. № 100 від 30.11.20016 р. на суму 5769,97 грн.;

- за листопад 2016 р. № 109 від 28.12.20016 р. на суму 5769,96 грн.;

- за грудень 2016 р. № 5 від 31.01.20017 р. на суму 5769,96 грн.;

- за січень 2017 р. № 15 від 28.02.2017 р. на суму 6091,22 грн;

- за лютий 2017 р. № 26 від 30.03.2017 р. на суму 6091,22 грн;

- за березень 2017 р. № 30 від 28.04.2017 р. на суму 6091,22 грн;

- за квітень 2017 р. № 39 від 28.05.2017 р. на суму 6091,22 грн;

- за травень 2017 р. № 46 від 30.06.2017 р. на суму 6091,22 грн;

- за червень 2017 р. № 4 від 27.07.2017 р. на суму 6091,22 грн;

- за липень 2017 р. № 15 від 30.08.2017 р. на суму 6091,22 грн;

- за серпень 2017 р. № 24 від 28.09.2017 р. на суму 6091,22 грн;

- за вересень 2017 р. № 33 від 27.10.2017 р. на суму 6091,22 грн;

- за жовтень 2017 р. № 41 від 29.11.2017 р. на суму 6091,22 грн;

- за листопад 2017 р. № 58 від 03.01.2018 р. на суму 6091,27 грн. № 59 від 03.01.2018 р. на суму 700 грн;

- за грудень 2017 р. № 69 від 29.01.2018 р. на суму 6091,22 грн;

Щодо тверджень апелянта про те, що 30.03.2016 р. проведено нарахування по податковій декларації з плати за землю за 2016 рік № від 15.02.2016 р. за період лютий 2016 р. в розмірі 18715,75 грн., яке платником не було сплачено, колегія судів зазначає.

Правову оцінку виконання товариством обов`язку щодо сплати податкового зобов`язання з орендної плати за землю за період за серпень-грудень 2015 року, лютий-березень 2016 року та за квітень-червень 2016 року було надано судами під час розгляду справ №816/1209/16 та №816/2033/16 за позовами ТОВ "Аарті Індастріз Лімітед" до Кременчуцької ОДПІ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (а.с.41-62).

Так, судовими рішеннями, які набрали законної сили, було встановлено, що позивачем виконано обов`язок щодо сплати податкового зобов`язання з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки) за серпень-грудень 2015 року, лютий-березень 2016 року та за квітень-червень 2016 року та вчасно подано до банківської установи відповідні платіжні доручення, однак, банк у порушення діючого законодавства не вчинив у встановлений строк відповідні дії, що призвело до виникнення за особовим рахунком позивача недоїмки зі сплати податкового зобов`язання з плати за землю.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до позовної заяви та письмових заперечень на апеляційну скаргу вбачається, що 21.05.2016 подано до АТ Банк "Фінанси та Кредит" платіжне доручення №20 від 21.05.2015 на суму 13500,00 грн., що спрямоване на сплату орендної плати за землю за квітень 2015 року. Однак, з вини банківської установи зарахування зазначеної плати до бюджету не відбулося, що в свою чергу призвело до виникнення недоїмки.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів, зокрема, як платіжне доручення.

У пункті 22.4 цієї статті зазначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Положеннями частини третьої статті 1068 Цивільного кодексу України визначено, що банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Згідно з пунктом 129.6 статті 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ. У разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов`язаний сплатити отримувачу пеню. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем.

Положеннями п. 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976, передбачено, що банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня".

Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту "Дата надходження", який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

Якщо дата складання розрахункового документа (реєстру) збігається з датою його виконання (списання банком коштів за цим документом), то реквізит "Дата надходження" може не заповнюватися.

Ініціювання переказу вважається завершеним з часу прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Системний аналіз наведених положень є підставою для висновку про те, що виконання платником обов`язку щодо сплати орендної плати пов`язане саме з моментом подання до уповноваженого банку платіжного доручення на перерахування відповідних сум, з цього моменту ініціювання переказу коштів платником вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум відповідальність несе саме банк.

Надане позивачем платіжне доручення №20 від 21.05.2015 містить відмітку банку "одержано банком" та ознаки того, що банком прийнято вказане платіжне доручення до виконання (т. 1 а.с.74).

Таким чином, оскільки платіжне доручення одержане банком та прийняте до виконання, позивачем не допущено порушення щодо перерахування до бюджету податкових зобов`язань у строк, встановлений законом, та у сумах, самостійно узгоджених у відповідній податковій звітності.

З урахуванням викладеного, позивачем виконано обов`язок щодо сплати податкового зобов`язання з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки) та вчасно подано до банківської установи відповідні платіжні доручення, однак, банк у порушення діючого законодавства не вчинив у встановлений строк відповідні дії.

Неперерахування банківською установою коштів у сумі 13500,00 грн. за поданим платіжним дорученням №20 від 21.05.2015 призвело до виникнення за особовим рахунком позивача недоїмки зі сплати податкового зобов`язання з плати за землю.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні несвоєчасної сплати, суми недоїмки та кількості днів прострочення, відповідач не врахував, що санкції не можуть бути пов`язані з сумою недоїмки яка виникла внаслідок не проведення банком платіжного доручення № 20 від 21.05.2015 .

Враховуючи наведене відповідачем не доведено порушення позивачем пункту 287.3 статті 287 ПК України, за яке застосовано санкції, тому штрафні санкції, встановлені податковими повідомленнями-рішеннями від 28.11.2018 №/5112, від 28.11.2018 №/5112, застосовані до позивача безпідставно та неправомірно.

Крім того, оскільки винесення спірного рішення про опис майна у податкову заставу від 22.02.2019 №74/16-31-51-17-36 зумовлене облікуванням у картці товариства боргу по орендній платі з юридичних осіб, що виник у зв`язку з неврахуванням контролюючим органом в рахунок погашення податкового зобов`язання з орендної плати за землю за квітень 2015 року коштів в сумі 13500,00 грн згідно виписаного та поданого банківській установі 21.05.2015 платіжного доручення №20, а як було встановлено вище, вина позивача у неперерахуванні банківською установою до бюджету коштів відсутня, вказане рішення є безпідставним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятих рішень , що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року по справі № 440/1326/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді С.П. Жигилій Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 27.11.2019 року