Справа № 200/6612/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року справа № 200/6612/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року (повний текст складено 19 серпня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/6612/19-а (суддя в 1 інстанції Михайлик А.С.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (далі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.02.2019 (том 1, арк.справи 3-7).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що оскаржуване ним податкове повідомлення-рішення прийнято із порушенням застосування пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, під час його прийняття відповідачем не враховано, що позивач здійснює податковий облік за касовим методом, внаслідок чого грошове зобов`язання з податку на додану вартість донараховано позивачу безпідставно. Позивач зазначав, що до складу податкового кредиту листопада 2018 року ним включено податок на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних у вересні 2014 року та липні 2015 року, оскільки оплату за виконані роботи та отримані товарно-матеріальні цінності здійснено у листопаді 2018 року. Оскільки позивач застосовує касовий метод обліку, умови якого передбачають формування податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість у періоді, в якому здійснюється компенсація вартості отриманих товарів (робіт, послуг), приписи пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України щодо обмеження права включення податку до складу податкового кредиту платника 1095 днями від дня складення податкової накладної, на позивача не поширюються.

Позивач також вказував, що відповідач, здійснивши донарахування зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виявленням порушення пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України застосував до товариства позивача додаткові обмеження, що не передбачені Податковим кодексом України.

У додаткових поясненнях по справі позивач вказував на застосуванні ним касового методу обліку у відповідності до статті 187.10 Податкового кодексу України, як підприємство, що здійснює діяльність з постачання теплової енергії, надав також копії ліцензій на виробництво, постачання та транспортування теплової енергії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 200/6612/19-а позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 05.02.2019 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 34 382,58 грн., з яких за основним платежем - 22881,72 грн., штрафні (фінансові) санкції 11440,86 грн.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» судові витрати в розмірі 1921,00 гривня 00 копійок (том 1, арк.справи 222-224).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (том 1, арк.справи 227-229).

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що в ході проведеної перевірки діяльності товариства позивача встановлено включення позивачем до складу податкового кредиту листопада 2018 року податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних у вересні 2014 року та липні 2015 року із пропуском 1095 денного строку від дня їх виписки, що визначено як порушення пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу України. Наведене порушення призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість звітного податкового періоду листопад 2018 року та заниження задекларованої позивачем суми податку до сплати. На підставі наведених висновків після проведення перевірки відповідачем складено податкове повідомлення-рішення про збільшення податку на додану вартість на 34 322,58 грн., з яких за основним платежем 22 881,72 грн., штрафні (фінансові) санкції 11 440,86 грн. Відповідач також зазначив, що встановлений пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу строк стосується всіх без виключення платників податків, у тому числі тих, що здійснюють облік за касовим методом. Зауважив на тому, що позицію ДФС України з цього питання викладено в листі ДФС України від 26.11.2018 № 36849/7/99-99-15-03-02-17.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 37014600. Місцезнаходженням товариства за даними державного реєстру є: 85043, Донецька обл., місто Добропілля, місто Білицьке, вулиця Красноармійська, будинок 1А.

Позивач як платник податків перебуває на обліку в Офісі великих платників податків ДФС, що є відповідачем у справі.

20.12.2018 до Дніпропетровського управління відповідача позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість від 20.12.2018 № за листопад 2018 року, згідно додатку 5 якої до складу податкового кредиту товариством віднесено суми податку на додану вартість в розмірі 22881,72 грн., у т.ч. ПДВ в сумі 16 571,78 грн. на підставі податкової накладної № 136 від постачальника «ПРОМАЛЬПСЕРВІС», виписаної у вересні 2014 року та ПДВ в сумі 6309,94 грн. на підставі податкової накладної № 169 від постачальника ТОВ «ІМПЕЛ ГРІФФІН ГРУП», виписаної у липні 2015 року.

11.01.2019 Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДФС проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ». За наслідком проведення перевірки складено акт № 1/28-10-46-14-37014600. У висновках акту зазначено про виявлення в ході перевірки порушень пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за листопад 2018 року на загальну суму ПДВ 22 881,72 грн.

05.02.2019 на підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на 34 322,58 грн., з яких за основним платежем 22 881,72 грн., штрафні (фінансові) санкції 11 440,86 грн.

Відповідно до ст. 67 Конституції України та п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно частини 1 статті 1 Податкового кодексу України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення порядку адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків регулюються цим кодексом.

Абзацом першим пункту 187.10 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, інші житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений законом, послуги (роботи), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, фізичним особам, бюджетним установам, незареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, управителям багатоквартирних будинків, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Згідно із пунктом 44 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2016, тимчасово, до 1 січня 2022 року, платники податку, які здійснюють постачання (у тому числі оптове), передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2703 00 00 00, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Пунктом 14.1.266 Податкового кодексу України визначено, що касовим методом обліку є метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Основні засади формування податкового кредиту передбачені статтею 198 Податкового кодексу України.

Абзацом 4 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час формування платником податкового кредиту, передбачено, що у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Попередня редакція цього пункту, що була чинною до 03.12.2017, передбачала можливість включення ПДВ до складу податкового кредиту не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.

Згідно абзацу 5 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

За загальним правилом, що закріплено в пункті 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (підпункт 54.3.2. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України).

Пунктом 123.1. статті 123 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, спір, що виник між сторонами, стосується правомірності включення позивачем до складу податкового кредиту звітного податкового періоду листопада 2018 року податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних у вересні 2014 року та липні 2015 року.

Так, до складу податкового кредиту листопада 2018 року позивачем включено ПДВ в сумі 16 571,78 грн. на підставі податкової накладної № 2 від 17.09.2014 (загальна сума ПДВ 19 905,11 грн.), виписаної ТОВ «ПРОМАЛЬПСЕРВІС» та ПДВ в сумі 6309,94 грн. на підставі податкової накладної № 187 від 29.07.2015, виписаної від контрагента ТОВ «ІМПЕЛ ГРІФФІН ГРУП» (арк.справи 89, 102-103). Наведені податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних 19.09.2014 та 31.07.2015 (арк.справи 90).

Податкова накладна № 2 від 17.09.2014 виписана за фактом проведення ремонту сталевої димової труби котельні № 5 (інв. № ДУ-04/000), розташованої за адресою: с. Новодонецьке, Стінна, 2. Податкова накладна № 187 від 29.07.2015 виписана за фактом постачання костюмів для захисту від загальних виробничих забруднень і механічних впливів з бавовняних тканин.

З матеріалів справи вбачається, що вартість отриманих позивачем послуг та товарно-матеріальних цінностей від контрагентів ТОВ «ПРОМАЛЬПСЕРВІС» та ТОВ «ІМПЕЛ ГРІФФІН ГРУП» сплачена позивачем в ході виконавчих проваджень № 57635270, відкритого на підставі наказу Господарського суду Донецької області по справі 905/2384/17 та № 57816154, відкритого на підставі наказу Господарського суду Донецької області по справі № 905/2447/17 за платіжними дорученнями № 57816154 від 29.11.2018 та № 57635270 від 09.11.2018.

Позивач визначає дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом, що не заперечується відповідачем. Правомірність застосування позивачем касового методу не є спірною обставиною у межах даної справи.

Під час визначення правомірності застосування у спірних правовідносинах приписів пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України колегія суддів виходить із наступного.

Наведеною нормою визначені умови її застосування - в разі невключення платником податку на додану вартість до складу податкового кредиту у відповідному звітному періоді. При цьому, відповідним звітним періодом у разі застосування платником податку касового методу обліку податку на додану вартість є період, в якому таким платником податку сплачено кошти (здійснено інший вид компенсації) в рахунок сплати вартості товарів, робіт чи послуг. Водночас, абзац 4 пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України не містить будь-якого виключення щодо застосування 1095 денного строку від дня виписки податкової накладної, протягом якого платник податків може включати податок до складу податкового кредиту, у відношенні платників податку, що здійснюють облік за касовим методом.

Наразі Податковий кодекс України не визначає іншого періоду, в якому платник податків, що застосовує касовий метод обліку, може сформувати податковий кредит відповідного періоду за відсутності здійснення ним компенсації вартості отриманих товарів (робіт, послуг) протягом 1095 днів з моменту виписки податкової накладної.

Колегія суддів вважає, що приписи пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України через визначення умовою її застосування неформування податкового кредиту у відповідному періоді, в якому виникло право на його формування, припускає неоднозначне трактування прав та обов`язків платника податків, що є підставою для застосування пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України та прийняття рішення на користь платника податків.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в обґрунтування правомірності прийнятого рішення на абзац 5 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, оскільки в зазначеному абзаці йдеться про включення до податкового кредиту податку (у тому числі вже сплаченого у відповідному звітному періоді) на підставі податкових накладних, що були несвоєчасно зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових. Крім цього, абзаци 4 та 5 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України мають різні умови їх застосування, при цьому абзац 5 пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України містить вказівку про його застосування до платників податку , що застосують касовий метод обліку.

Враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення прийнято із порушенням застосування абзацу 4 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого відповідачем безпідставно збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на 34 322,58 грн., через що податкове повідомлення-рішення № від 05.02.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 200/6612/19-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 200/6612/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць