Справа № 640/21424/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Парінова А.Б., Собківа Я.М.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2019 року

у справі № 640/21424/18

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Фонду державного майна України

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Фонду державного майна України, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Фонду державного майна України стосовно неналежного розгляду заяви №2 ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року з забезпечення повної та об`єктивної перевірки всіх викладених у заяві доводів, участі заявника при розгляді заяви, можливості ознайомлюватися з матеріалами перевірки, а також інших прав заявника, зазначених в заяві заявника;

- зобов`язати Фонд державного майна України провести належний розгляд заяви позивача від 22 жовтня 2018 року з забезпеченням дотримання прав заявника відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян»;

- стягнути з Фонду державного майна України на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5 000,00грн.

В обґрунтування позову зазначено, що для забезпечення прав громадян, передбачених статтею 18 Закону України «Про звернення громадян», кожному з цих прав кореспондується відповідний обов`язок органу, який розглядає відповідну заяву, встановлений статтею 19 даного Закону. Тобто, таким правам заявника, як особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу, кореспондується такий обов`язок органу, що розглядає заяву як об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви. При цьому, такому праву заявника, як бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, кореспондується такий обов`язок органу, що розглядає заяву, як на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу.

Також, позивачем зазначено, що внаслідок протиправних дій відповідача порушено його стан душевної рівноваги, для відновлення його позивачу довелось докладати додаткові вольові та психологічні зусилля та у зв`язку з цим позивач позбавлений можливості повноцінно працювати, виконувати свої обов`язки професійного працівника - журналіста, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Скаржник вказує на те, що розгляд його заяви без забезпечення реалізації його прав, визначених статтею 18 Закону України «Про звернення громадян», свідчить про невиконання органом, який розглядав відповідну заяву, встановлених статтею 19 даного Закону обов`язків, що в свою чергу є підтвердженням порушень Закону України «Про звернення громадян» та свідченням протиправності дій такого органу при розгляді заяви громадянина, а сам такий розгляд не може вважатись належним, повним та об`єктивним.

Відповідачем надано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду слід скасувати в частині, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове судове рішення у відповідній частині, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції 22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Фонду державного майна України із заявою №2 щодо сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів громадян, повідомлення про порушення законодавства та про недоліки в діяльності посадових осіб регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області, у якій просив:

- об`єктивно, всебічно і вчасно розглянути та перевірити викладені в заяві факти та обставини;

- при розгляді заяви забезпечити дотримання його прав, встановлених статті 18 Закону України «Про звернення громадян», а саме: після призначення виконавця (посадової особи, яка здійснить перевірку заяви) та внесення даних про це в реєстраційно-контрольну картку (постанова КМ України від 14 квітня 1997 року №348) повідомити позивача про дату та час перевірки поданої заяви для забезпечення виконання права брати участь у перевірці та для забезпечення виконання права особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву; повідомити щодо дати закінчення перевірки заяви та повідомити про час і дату для реалізації права позивача знайомитись з матеріалами перевірки; визначити термін для реалізації права подавати додаткові матеріали або для реалізації права наполягати на здійсненні запитів для отримання додаткових матеріалів; право бути присутнім при розгляді заяви (бути присутнім на засіданні при розгляді заяви), а також на доповіді керівнику виконавця (особи, що перевіряла заяву) про результати перевірки щодо проекту резолюції та щодо проекту прийнятих рішень та під час прийняття керівником рішень з порушених питань у заяві (відповідно до додатків №1, №4 постанова КМУ від 14 квітня 1997 року №3480 та при підготовці письмової відповіді за результатом розгляду заяви (стаття 16 Закону), яку в обов`язковому порядку підписує керівник органу.

За результатами розгляду електронного звернення Фонд державного майна України листом від 22 листопада 2018 року №10-50-23924 повідомив, що згідно з інформацією Регіонального відділення Фонду в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі заява позивача про включення об`єкта права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягаю приватизації (зареєстрована за №ЗП/03266 від 10 жовтня 2018 року).

Регіональне відділення листом від 16 жовтня 2018 року звернулося до уповноваженого органу управління державним майном та до Фонду з питанням про надання згоди на включення об`єкта до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації.

При цьому, Національна академія аграрних наук України не погодила регіональному відділенню включення ДП ДГ «Новокаховське» до переліку об`єктів права державної власності, що підлягають приватизації.

Крім того, позивачу зазначено, що опрацювання звернення позивача не потребує особистої присутності, надання додаткових матеріалів або пояснень, всі необхідні матеріали у Фонді наявні.

Незгода позивача із порядком розгляду електронного звернення позивача, зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем повно та всебічно досліджено всі обставини, викладені у заяві позивача. У зв`язку із відсутністю необхідності участі скаржника у розгляді його заяви та отримання від нього додаткової інформації, розгляд вищезазначеної скарги відбувався одноособово, а тому право позивача на надання аргументів особисто особі, що розглядає скаргу, не порушено.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР, в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин). Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Вимогами статті 3 Закону №393/96-ВР визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (частина 1 статті 5 Закону №393/96-ВР).

Порядок розгляду заяв (звернень) врегульовано статтею 15 Закону №393/96-ВР.

Так, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Статтею 18 Закону №393/96-ВР визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

При цьому, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи (стаття 19 Закону №393/96-ВР).

Як вбачається із змісту адміністративного позову ОСОБА_1 та апеляційної скарги, позивачем оскаржуються дії відповідача з підстав здійснення розгляду його заяви без його участі, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 у своєму зверненні прямо вказано на своє бажання бути присутнім при розгляді заяви та вирішенні порушених у ній питань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того що право заявника бути присутнім при розгляді заяви чи скарги кореспондується з обов`язком органом державної влади запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу у разі проведення такого засідання. Водночас, наявні матеріали справи не містять доказів проведення відповідного засідання Фондом державного майна України, на якому б розглядались питання, які були предметом звернення позивача.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок помилковим, оскільки ні Закон України «Про звернення громадян», ні будь-який інший нормативний акт не ставить у залежність можливість реалізації права особи особисто викласти аргументи особі, що перевіряла його скаргу, від форми розгляду цієї скарги (колегіально, одноособово тощо).

Такі висновки суду першої інстанції фактично унеможливлюють практичну реалізацію особами права особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, яке гарантоване статтею 18 Закону України «Про звернення громадян».

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що норма статті 19 Закону України «Про звернення громадян» зобов`язує органи державної влади на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Аналогічного змісту висновки викладено у постановах Верховного Суду від 31.01.2019 року у справі № 826/12287/16, від 28.11.2018 року у справі №820/4881/17, від 31.10.2019 року у справі № 826/13435/15, від24.10.2019 року у справі № 826/5333/17.

При цьому, колегія суддів не приймає доводи відповідача викладені в відзиві на позов щодо вирішення питань поставлених позивачем у зверненні від 22.10.2019 року, оскільки позивачем не заперечується зміст наданої відповіді чи рішення прийняті за результатом розгляду такого звернення, а лише вказується на порушення відповідачем порядку розгляду такого звернення.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до переконання, що відповідачем не забезпечено належного розгляду заяви позивача від 22.10.2019 року, а відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Фонду державного майна України стосовно неналежного розгляду заяви №2 ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року та зобов`язання Фонду державного майна України провести належний розгляд заяви позивача від 22 жовтня 2018 року з забезпеченням дотримання прав заявника відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» зазначено, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями, вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральної шкоди чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Позивачем, як при зверненні до суду так і до апеляційної скарги не надано належного обґрунтування та доказів завдання діями відповідачами моральної шкоди, та характер моральних чи фізичних страждань, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, або інших негативних явищ, заподіяних позивачу саме незаконними діями з боку відповідачів.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини 2 ст. 242 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з частиною 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року скасувати в частині та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про часткове задоволення позову.

Відповідно до змісту прохальної частини позову, ОСОБА_1 , крім стягнення моральної шкоди, просив суд:

«- визнати протиправними дії Фонду державного майна України стосовно неналежного розгляду заяви №2 ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року з забезпечення повної та об`єктивної перевірки всіх викладених у заяві доводів, участі заявника при розгляді заяви, можливості ознайомлюватися з матеріалами перевірки, а також інших прав заявника, зазначених в заяві заявника;

- зобов`язати Фонд державного майна України провести належний розгляд заяви позивача від 22 жовтня 2018 року з забезпеченням дотримання прав заявника відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян»;»

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно змісту частини 5 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає позовні вимоги та підстави позову, лише в межах заявлених до суду першої інстанції.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути уточнені та приведені у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України при апеляційному розгляді адміністративної справи.

Керуючись статтями 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дії Фонду державного майна України щодо розгляду заяви №2 ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року без участі заявника та можливості ознайомлюватися з матеріалами перевірки, та зобов`язання Фонду державного майна України провести належний розгляд заяви ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року - скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити:

Визнати протиправними дії Фонду державного майна України стосовно неналежного розгляду заяви №2 ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року без участі заявника та можливості ознайомлюватися з матеріалами перевірки.

Зобов`язати Фонд державного майна України провести належний розгляд заяви позивача від 22 жовтня 2018 року з забезпеченням участі заявника та можливості ознайомлюватися з матеріалами перевірки.

Стягнути з Фонд державного майна України (01133, м. Київ, Генерала Алмазова, 18/9, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати в сумі 1409,00 грн (одну тисячу чотириста дев`ять гривень 00 копійок).

В іншій частині Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: А.Б. Парінов

Я.М. Собків

Повний текст постанови складено 28 листопада 2019 року