Справа № 320/4221/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4221/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.09.2014 року № та №.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2019 року залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання даної ухвали на усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог цієї ухвали представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року було повернуто позовну заяву позивачу на підставі ч.8 ст.169 КАС України, у зв`язку не усуненням недоліків позовної заяви, та відповідно до ч.2 ст.123 КАС України, якщо вказані у заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Харченко С.В.) від 13.03.2015 року було відкрито провадження у справі № 810/1003/15 за позовом ТОВ «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» до Переяслав-Хмельницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про скасування зазначених повідомлень рішень. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 року розгляд вищезазначеної справи було зупинено до закінчення процедури досягнення сторонами податкового компромісу. В подальшому, за клопотанням податкового органу, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 року поновлено провадження у справі № 810/1003/15. 22 листопада 2018 року Київським окружним адміністративним судом було винесено ухвалу, залишену в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2019 року, якою справу № 810/1003/15 за позовом ТОВ «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» до Переяслав-Хмельницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про скасування зазначених повідомлень рішень було залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача.

У додаткових письмових поясненнях апелянт зазначив, що ні КАС ні Податковим кодексом України не врегульовано питання порядку переривання та зупинення строків позовної давності у разі звернення особи з відповідним позовом. У зв`язку з наведеним апелянт вважає, що повинно бути застосовано аналогію права, а саме положення Цивільного кодексу України, якими передбачено підстави переривання перебігу позовної давності, зокрема у зв`язку з пред`явленням особою позову. З урахуванням ч.2 ст.264 Цивільного кодексу України, позовна давність у 1095 днів зупинилась 13.03.2015 року, тобто в момент відкриття судом провадження у справі №810/1003/15 та поновилась після винесення Київським окружним адміністративним судом ухвали від 22.11.2018 року про залишення позовної заяви без розгляду. Апелянт зазначив, що враховуючи строк позовної давності 1095 днів, відраховуючи з них 155 календарних днів (з моменту, отримання оскаржуваного рішення до моменту подачі позову в іншій справі) та 256 днів ( з моменту винесення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду в іншій справі до моменту подачі даного позову) можна дійти висновку. Що на момент подання позовної заяви у даній справі залишилось 684 календарних днів для подачі позовної заяви, а відтак строк на оскарження податкових рішень товариством пропущено не було.

Представник відповідача відзив на апеляційну скаргу не надав, проте у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті 30.09.2014 року та отримані позивачем 08.10.2014 року, що не заперечується останнім.

Позивач скористався правом на адміністративне оскарження. У позовній заяві позивач вказує, що ним здійснено адміністративне оскарження та 13.02.2015 року отримано рішення ДФС України про залишення без змін податкових повідомлень-рішень від 30.09.2014 року, а скаргу позивача без задоволення.

У березні 2015 року позивач вперше звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.09.2014 року № та №.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.03.2015 року було відкрито провадження у справі № 810/1003/15 за позовом ТОВ «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» до Переяслав-Хмельницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про скасування зазначених повідомлень рішень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 року розгляд вищезазначеної справи було зупинено до закінчення процедури досягнення сторонами податкового компромісу.

В подальшому, за клопотанням податкового органу, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 року поновлено провадження у справі № 810/1003/15, а 22 листопада 2018 року Київським окружним адміністративним судом було винесено ухвалу, залишену в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2019 року, якою справу № 810/1003/15 за позовом ТОВ «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» до Переяслав-Хмельницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про скасування зазначених повідомлень рішень було залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача.

05.08.2019 року товариство звернулося до суду з позовом повторно.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2019 року вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання даної ухвали на усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог цієї ухвали представником позивача подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом обґрунтоване тим, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Харченко С.В.) від 13.03.2015 року було відкрито провадження у справі № 810/1003/15 за позовом ТОВ «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» до Переяслав-Хмельницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про скасування зазначених повідомлень рішень. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 року розгляд вищезазначеної справи було зупинено до закінчення процедури досягнення сторонами податкового компромісу. В подальшому, за клопотанням податкового органу, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 року поновлено провадження у справі № 810/1003/15. 22 листопада 2018 року Київським окружним адміністративним судом було винесено ухвалу, залишену в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2019 року, якою справу № 810/1003/15 за позовом ТОВ «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» до Переяслав-Хмельницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про скасування зазначених повідомлень рішень було залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача. У зв`язку з наведеним позивач повторно звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції, дослідивши надане позивачем клопотання про поновлення строку звернення до суду, дійшов висновку, що останнім не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом та не додано належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку, а тому ухвалою від 04 вересня 2019 року повернув позовну заяву позивачу на підставі ч.8 ст.169 КАС України, у зв`язку не усуненням недоліків позовної заяви, та відповідно до ч.2 ст.123 КАС України, якщо вказані у заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з такого.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Отже, Кодекс передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною 2 статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними, зокрема, частиною 4 статті 122 КАС України.

З урахуванням викладеного нормою, що регулює питання застосування строків звернення до адміністративного суду з позовами про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень є приписи пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, відповідно до якого, - з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 ПК України встановлено строк давності - 1095 днів для нарахування грошових зобов`язань платнику податків.

За таких обставин строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

У той же час, відповідно до пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України у разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження, відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Тобто, вказаний пункт регулює ті самі правовідносини, що й пункт 56.18 цієї ж статті. Таким чином, два зазначені приписи Податкового кодексу України по-різному регулюють ті самі правовідносини і при цьому суперечать один одному.

У цій ситуації слід керуватися пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, яким встановлено, що у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до наведеного при прийнятті позовної заяви від платників податків про оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов`язань застосуванню підлягає пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, який передбачає більш тривалий строк для звернення до суду (1095 днів), ніж пункт 56.19 цієї ж статті (один місяць).

Строк звернення до суду з позовом про оскарження рішення контролюючого органу обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, як це передбачено пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

При цьому, сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Поважними ж причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем було реалізовано право на звернення до суду з позовом в межах встановлених процесуальних строків. Однак, зважаючи на тривалу процедуру судового оскарження податкових повідомлень-рішень, строк для звернення до суду з позовом сплив.

Такі обставини, на думку колегії суддів, є об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення сторони, позаяк в період розгляду справи, зокрема в період з моменту зупинення провадження у справі (30.03.2015 року) до моменту поновлення провадження у справі (24.08.2018 року), позивач не мав можливості вчиняти будь-які процесуальні дії та впливати будь-яким чином на перебіг строків.

Колегія суддів зазначає, що право на суд, аспектом якого є доступ до суду, є однією із гарантій основоположного права на справедливий суд. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа "Зубац проти Хорватії" (Zubac v.Croatia), №40160/12) вказав, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. "Станєв проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria) [ВП], №36760/06, п. 230, ЄСПЛ 2012) (пункт 78). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (пункт 82).

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що зазначені апелянтом підстави для поновлення строку на звернення до суду з позовом є поважними, оскільки не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення ним у справі процесуальних дій, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 320, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич»- задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 27.11.2019 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В.Файдюк

Є.І. Мєзєнцев