Справа № 826/5370/18
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2019 року

Київ

справа №826/5370/18

адміністративне провадження №К/9901/20257/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №826/5370/18

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправним та скасування наказу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року, ухвалене суддею Шрамко Ю.Т. та

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2019 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Беспалова О.О., суддів: Ключковича В.Ю., Парінова А.Б.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обгрунтування.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства охорони здоров`я України (надалі - відповідач, МОЗ України) про визнання протиправним та скасування наказу від 21 березня 2018 року №5-кд «Про оголошення догани ОСОБА_1 ».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірний наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани винесено безпідставно, оскільки ним у повній мірі виконано доручення заступника Міністра охорони здоров`я України Ковтонюка П.А. та подано всю випробовувану інформацію, що доступна безпосередньо позивачу.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було виконано доручення заступника Міністра охорони здоров`я України Ковтонюка П.А. від 27 грудня 2017 року № 42 щодо порушення Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 березня 2015 року № 205 та ненадання на затвердження оформлених належним чином фінансових планів державних підприємств на 2017, 2018 роки. Тому, відсутні підстави вважати накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани необґрунтованим.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, правильно застосував законодавство, яке регулює спірні правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. При цьому, суд апеляційної інстанції прийняв до уваги доводи позивача про обґрунтованість відсутності пропозицій щодо вирішення питання відносно затвердження фінансових планів на 2017 рік та відсутність вини позивача у їх незатвердженні. Водночас погодився щодо неякісного та несвоєчасного виконання завдань та функцій ввіреним позивачем Департаментом відносно затвердження фінансових планів на 2018 рік.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції

18 липня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року та Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2019 року у справі № 826/5370/18, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що судами попередніх інстанцій не було враховано обставину призначення позивача на посаду в квітні 2017 року, що має вплив на неможливість участі позивача у затвердженні фінансових планів на 2017 рік. Також скаржник вважає, що надані ним пояснення голові дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ при МОЗ України І. Клоченку не нівелюють обов`язку суб`єкта призначення (відповідача) відбирати такі пояснення у позивача окремо перед накладенням дисциплінарного стягнення.

Також скаржник звертає увагу на лист НАДС від 29 травня 2018 року № 4047/20-18, відповідно до якого комісія з розгляду дисциплінарних справ була утворена з порушенням вимог статті 69 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889), а дисциплінарна справа позивача сформовано з порушенням статті 73 вказаного Закону.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 25 листопада 2019 року закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду у попередньому судовому засіданні.

Позиція інших учасників справи

12 серпня 2019 року від представника Міністерства охорони здоров`я України надійшов відзив на касаційну скаргу, де відповідач посилається на не обґрунтованість доводів даної касаційної скарги та просить її відхилити, а рішення прийняті судом першої та апеляційної інстанцій залишити без змін. Вказував на те, що позивачем лише повідомлено заступника Міністра про факти непогодження планів підприємств МОЗ, при цьому, не надано пропозицій стосовно вирішення проблемних питань, що відносяться до компетенцій та функціональних обов`язків Департаменту.

Установлені судами фактичні обставини справи

Заступником міністра Міністерства охорони здоров`я 27 грудня 2017 року надано позивачу письмове доручення № 42, яким ОСОБА_1 зобов`язано надати письмове пояснення щодо порушення Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого наказом Міністерства економіки розвитку і торгівлі України від 02 березня 2015 року № 205, в частині неналежної організації Департаментом економіки і фінансової політики процедури затвердження фінансових планів державних підприємств, які перебувають у сфері управління МОЗ України на 2017 та 2018 роки, в термін до 27 грудня 2017 року.

Крім того, позивача зобов`язано опрацювати та надати на затвердження оформлені належним чином фінансові плани державних підприємств, які перебувають у сфері управління МОЗ України, на відповідний період, або внести зміни до них, в термін до 29 грудня 2017 року.

На виконання доручення заступника Міністра позивачем надано доповідну записку від 27 грудня 2017 року № 10-20/535, де зазначено про повторне надання копії пояснювальної записки «в. о. Завідувача сектору майнових відносин та діяльності державних підприємств Департаменту економіки і фінансової політики Лісовського В.Б. від 26 грудня 2017 року щодо проблемних питань незатверджених фінансових планів державних підприємств, що належать до сфери управління МОЗ України».

Профільним заступником Міністра охорони здоров`я України Ковтонюком П.А. доповідну записку подану позивачем розцінено, як невиконання ОСОБА_1 доручення безпосереднього керівника, у зв`язку із чим підготовлено доповідну записку від 28 грудня 2017 року № 01-05-61 до Державного секретаря МОЗ з проханням передати питання на розгляд дисциплінарної комісії.

Наказом МОЗ від 27 травня 2016 року № 221-к «Про утворення дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ при Міністерстві охорони здоров`я України» (із змінами) утворено та затверджено склад Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ при Міністерстві охорони здоров`я України (далі - Дисциплінарна комісія).

На виконання доручення Державного секретаря МОЗ України за результатами першого засідання Дисциплінарної комісії 28 грудня 2017 року відбулося відкриття дисциплінарне провадження для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, вчиненого директором Департаменту економіки і фінансової політики МОЗ ОСОБА_1.

Повідомлення Дисциплінарної комісії про відкриття дисциплінарного провадження від 28 грудня 2017 року вручено позивачу 28 грудня 2017 року.

За результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ при Міністерстві охорони здоров`я України сформовано наступні висновки. Враховуючи функціональні обов`язки та завдання Департаменту економіки і фінансової політики МОЗ директором Департаменту економіки і фінансової політики ОСОБА_1. допущено незабезпечення реалізації функцій Міністерством охорони здоров`я України, як суб`єктом управління об`єкта державної власності, в частині:

- затвердження фінансових планів державних підприємств на 2017, 2018 роки у встановлені терміни, чим МОЗ порушені вимоги статті 75 Господарського кодексу України, Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 березня 2015 року № 205;

- реалізації контролюючих функцій за здійсненням витрат суб`єктами господарювання у разі не затвердження (непогодження) річних фінансових планів на поточний рік відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2012 року № 899.

Зазначені факти свідчать про створення загрози іміджу Міністерства охорони здоров`я України.

Результати опрацювання документів дисциплінарної справи засвідчили незабезпечення управлінського контролю керівником підрозділю за виконання покладених на підрозділ завдань, а також нераціональний розподіл обов`язків у підрозділі, не вжиття заходів із забезпечення кадровими ресурсами структурний підрозділ у складі Департаменту (на який, зокрема, покладено завдання з опрацювання фінансових планів), та не забезпечення організації належного ведення діловодства в очолюваному структурному підрозділі.

Враховуючи законодавчу вимогу щодо встановленого терміну затвердження фінансового плану підприємства до 01 вересня 2017 року впродовж січня 2018 року (на дату завершення формування дисциплінарної справи) жоден фінансовий план державного підприємства, що належить до сфери управління МОЗ, Департаментом економіки і фінансової політики до керівництва МОЗ для затвердження не надано. Встановлені факти не затвердження фінансових планів державних підприємств МОЗ на 2017 рік.

Враховуючи сформовану дисциплінарну справу та надані висновки Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ при Міністерстві охорони здоров`я України 19 березня 2018 року рекомендовано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21 березня 2018 року № 5-кд «Про оголошення догани ОСОБА_1 » до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.

Позиція Верховного Суду

Релевантні джерела права й акти їх застосування

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (надалі - Закон № 889-VIIІ).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 цього Закону державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів.

Згідно частиною 1 статті 64 Закону Закон № 889-VIIІ за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону № 889 підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: порушення Присяги державного службовця; порушення правил етичної поведінки державних службовців; вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; дії, що шкодять авторитету державної служби; невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

До державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби (стаття 66 Закону № 889).

Згідно з частин 1, 10, 11 статті 69 Закону № 889 для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна Комісія з розгляду дисциплінарних справ.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Приписами частин 1 та 2 статті 77 Закону № 889-VIII передбачено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно частиною 1 статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника можуть бути застосовані стягнення у вигляді догани чи звільнення.

Згідно до статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 4 статті 328 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень визначаються статтею 242 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017), відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 12 квітня 2017 року №107-к ОСОБА_1 призначено на посаду директора Департаменту економіки і фінансової політики.

У відповідності до пункту 3.18 Положення про Департамент економіки і фінансової політики МОЗ України, затвердженого наказом МОЗ України від 08 червня 2017 року № 624, Департамент відповідного до покладених на нього завдань розглядає та здійснює аналіз проектів фінансових планів підприємств, готує до них висновки та подає на затвердження.

Відповідно до пункту 3.13 вказаного Положення директор Департаменту:

- організовує роботу Департаменту;

- координує ефективну роботу працівників Департаменту;

- розробляє основні напрямки роботи Департаменту та приймає участь у розробці планів роботи МОЗ України;

- визначає планові та поточні завдання працівників Департаменту, координує та контролює виконання завдань.

У відповідності до пункту 7.2 Положення працівники Департаменту особисто виконують покладені на них посадові обов`язки та несуть відповідальність за неякісне або несвоєчасне виконання завдань і функцій, покладених на них, відповідно до законодавства.

У відповідності до пункту 4 Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 березня 2015 року № 205, фінансовий план підприємства за рік, що минув, не підлягає затвердженню/погодженню.

При цьому, згідно пункту 5 зазначеного Порядку суб`єкти управління затверджують фінансовий план підприємства до 01 вересня (фінансовий план підприємства електроенергетики, ліцензована діяльність якого регулюється шляхом затвердження Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, складений з урахуванням затвердженої цією Комісією структури тарифів на електричну та теплову енергію,- до 31 грудня) року, що передує плановому, та в паперовому вигляді подають до Мінекономрозвитку, Мінфіну і ДФС завізовані зведені основні фінансові показники за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, а в електронному вигляді - фінансові плани щодо кожного підприємства в повному обсязі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції та приймає до уваги доводи скаржника про обґрунтованість відсутності пропозицій щодо вирішення питання відносно затвердження фінансових планів на 2017 рік та відсутність вини позивача у їх незатвердженні, з огляду на призначення позивача на посаду лише в квітні 2017 року.

Водночас, матеріалами справи не спростовується, що позивач має безпосереднє відношення до затвердження фінансових планів підприємств на 2018 рік.

Як свідчать матеріали справи, має місце факт невиконання доручення заступника Міністра в частині опрацювання та надання на затвердження оформлених фінансових планів державних підприємств на відповідний період до 29 грудня 2017 року.

Позивачем, на виконання доручення заступника Міністра надано доповідну записку від 27 грудня 2017 року № 10-20/535, відповідно змісту якої, позивачем зазначено про повторне надання копії пояснювальної записки «в. о. Завідувача сектору майнових відносин та діяльності державних підприємств Департаменту економіки і фінансової політики Лісовського В.Б. від 26 грудня 2017 року щодо проблемних питань незатверджених фінансових планів державних підприємств, що належать до сфери управління МОЗ України».

Доповідна записка, надана позивачем не містить пропозицій щодо вирішення зазначених у дорученні питань, а лише констатує факти, які тільки підтверджують неналежну організацію роботи з питань вирішення проблемного питання і перекладання відповідальності на підлеглого.

Позивачем, лише повідомлено заступника Міністра, про факти непогодження в МОЗ фінансових планів підприємств МОЗ, при цьому, не надано пропозицій стосовно вирішення проблемних питань, що відносяться до компетенції та функціональних обов`язків Департаменту.

За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає вірними висновками судів попередніх інстанцій щодо неякісного та несвоєчасного виконання завдань та функцій ввіреним позивачем Департаментом відносно затвердження фінансових планів на 2018 рік.

З огляду на наведене, Верховний Суд встановив, що суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого та законного висновку про відмову у задоволенні позову.

Оцінюючи доводи скаржника щодо необхідності повторного відібрання пояснень безпосередньо відповідачем перед накладенням дисциплінарного стягнення, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що такі пояснення були відібрані дисциплінарним органом, створеним при суб`єкті призначення саме з метою розгляду таких пояснень, а їх дублювання є за своєю суттю формою оскарження висновків дисциплінарної комісії за фактом розгляду дисциплінарної справи, що не передбачено чинним законодавством.

Щодо посилання скаржника на лист Національного агентства України з питань державної служби від 29 травня 2018 року № 4074/20-18, в якому зазначено про порушення процедури формування дисциплінарної комісії та порядку ведення дисциплінарної справи, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на таке.

Наказом МОЗ України від 27 травня 2016 року № 221-к «Про утворення дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ при Міністерстві охорони здоров`я України» (із змінами) утворено та затверджено склад Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ при Міністерстві охорони здоров`я України.

Доказів скасування вказаного наказу чи визнання його протиправним на момент розгляду дисциплінарної справи позивача матеріали справи не містять.

Крім того, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на застереження, що міститься у вищезгаданому листі: з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм Закону України «Про державну службу» в судовій практиці та при розгляді скарг державних службовців в НАДС, запобігання помилкам при розгляді таких справ і скарг, пропозиції, викладені у довідці за результатами перевірки від 16 травня 2018 року № 23/18, можуть бути реалізовані МОЗ із врахуванням рішень, прийнятих судом за результатами розгляду адміністративної справи № 826/5370/18.

З огляду на те, що фактів конкретних порушень вказаний лист не містить, а його зміст викладено у формі пропозицій, колегія суддів Верховного Суду вважає, що в сукупності з вищенаведеним доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій.

Доводи та аргументи ОСОБА_1 зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і свідчать про незгоду заявника із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду. Водночас, за приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суди попередніх інстанцій надали вірну юридичну оцінку встановленим обставинам справи і правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а також не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржених судових рішень відсутні.

Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат.

З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду