Справа № 291/429/19
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 291/429/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Митюк О.В.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

27 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Іваненко Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Держгеокадастру в Житомирській області Драчука Івана Степановича, Стахова Ігоря Васильовича , за участю третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору-Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Держгеокадастру в Житомирській області Драчука І.С., Стахова І.В., за участю третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору-Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі ГУ Держгеокадастру), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 02.10.2019 №651-ДК/0375По/08/01, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2019 року позов задоволено:

-визнано протиправною та скасовано постанову державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охоронною земель у Андрушівському, Бердичівському, Любарському, Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Стахова І.В. від 02.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., а провадження по справі закрито.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням третя особа, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення, подала апеляційну скаргу.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів, а їх відсутність є самовільним зайняттям земельної ділянки.

Скаржник вважає недоцільним посилання позивача на дозвіл, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Ружинської селищної ради від 23.11.2006 №196, оскільки останній надано на встановлення торгових кіосків, а не щодо права користування земельною ділянкою.

26.11.2019 від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу де зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Решта учасників справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на слідуюче.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі наказу № 651-ДК від 22.08.2018 року, державними інспекторами ГУ Держгеокадастру здійснено заходи державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності протягом ІІІ кварталу 2018 року.

За результатами перевірки старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охоронною земель у Андрушівському, Бердичівському , Любарському , Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Драчуком І.С. 20.09.2018 складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом-земельної ділянки, за змістом якого в результаті перевірки встановлено, що станом на 20.09.2018 при обстеженні земельної ділянки комунальної власності земель житлової та громадської забудови в межах смт.Ружин Ружинської селищної ради Ружинського району Житомирської області по вул. Бурди , в безпосередній близькості до проїзної частини дороги, прилеглої до земельної ділянки, на якій знаходиться адміністративна будівля Ружинського ринку, встановлено самовільне зайняття земельної ділянки, шляхом встановлення малої архітектурної форми, торгового контейнера на площі 0.0014 га.

На момент перевірки право власності або право користування вказаною земельною ділянкою за будь-якими фізичними чи юридичними особами не зареєстровано. Рішення органів місцевого самоврядування, державної виконавчої влади чи будь-яких інших державних органів про передачу вказаної земельної ділянки у власність або користування (оренду), будь-яким користувачам відсутнє, що вказує на її самовільне зайняття, чим порушено вимоги ст. ст.125, 126 Земельного кодексу України та вимог ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». Вказану частину земельної ділянки самовільно зайняв і використовує ОСОБА_3

20.09.2018 року старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охоронною земель у Андрушівському , Бердичівському , Любарському, Ружинському , Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Драчуком І.С. складено припис, яким позивача зобов`язано усунути порушення вимог земельного законодавства, виявлені при використанні земельної ділянки на території Ружинської селищної ради Ружинського району Житомирської області в межах населеного пункту смт. Ружина, площею 0.0014 га шляхом звільнення земельної ділянки.

Також 20.09.2018 року старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охоронною земель у Андрушівському, Бердичівському, Любарському, Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Драчуком І.С. складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП.

02.10.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охоронною земель у Андрушівському, Бердичівському, Любарському , Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Стаховим І.В. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.53-1 КУпАП в розмірі 340 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, посадовими особами органу державного контролю допущено ряд процедурних порушень, що є беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.188 Земельного кодексу України (далі ЗК України) державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля визначені Законом України від 19 червня 2003 року № 963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» одним з основних завдань державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Положеннями ст.9 вказаного Закону визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюється, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» врегульовано, що до повноважень державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель належить право в тому числі: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення.

Пунктом «б» частини першої статті 211 ЗК України унормовано, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

У ст.7 ч.1 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 53-1 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки у вигляді накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

З аналізу даної правової норми слідує, що використання земельної ділянки за відсутності правовстановлюючих документів є ознакою самовільного зайняттям вказаної земельної ділянки.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом першим статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

За змістом статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 КУпАП врегульовано, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-1 КУпАП).

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Аналіз наведених вище норм КУпАП свідчить про існування певного порядку, при дотриманні якого орган (посадова особа) має повноваження приймати постанову про накладення адміністративного стягнення, зокрема провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 96 КУпАП розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

З матеріалів справи слідує, що за результатами перевірки, контролюючим органом 20.09.2018 складено наступні документи за №651-ДК/1050/АП/09/01/-18: Акт перевірки дотримання земельного законодавства за об`єктом-земельної ділянки, Акт обстеження земельної ділянки, припис та протокол про адміністративне правопорушення.

Зі змісту вищезазначених Актів та припису вбачається, що останні складені за відсутності ОСОБА_1 , в присутності осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , при цьому, в Актах відсутні адреси останніх.

Крім того, як встановлено із припису який необхідно було виконати до 19.10.2018, у ньому наявна відмітка про направлення поштою 26.09.2018, однак номер та дата квитанції, що видається поштовим відділенням при направленні поштового повідомлення, відсутні. В той же час, наявність на приписі лише дати-26.09.2018, не може слугувати доказом направлення позивачу припису для виконання.

Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено спірну постанову, колегія суддів зазначає таке.

Порядок оформлення матеріалів у разі виявлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, порушень вимог земельного законодавства, їх обліку, розгляду, а також оскарження та контролю за провадженням у справах про адміністративні правопорушення визначені Інструкцією з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства №6 від 19.01.2017 (далі Інструкція).

Відповідно до розділу ІІ вказаної Інструкції протокол складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі здійснення виправлень вони засвідчуються підписом державного інспектора, який склав, та особи, на яку складається протокол. Після підписання протоколу особою, щодо якої він складений, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, занесених до протоколу, а також внесення додаткових записів.

У протоколі зокрема зазначаються прізвища, імена та по батькові, місця проживання/реєстрації свідків та потерпілих (за наявності); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (можуть бути викладені в протоколі або на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі). Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати в протоколі пояснення та зауваження щодо його змісту, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від надання пояснень у протоколі чи від його підписання про це обов`язково робиться відповідний запис; інші відомості, необхідні для вирішення справи (наприклад, відомості про наявність актів обстеження земельної ділянки, відмітки про наявність документів і речей, які підтверджують правопорушення, клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності).

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу їй обов`язково направляється рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення (додаток 2) із зазначенням часу і місця розгляду справи.

Так, при дослідженні змісту протоколу від 20.09.2018 №651-ДК/1050/АП/09/01/-18 колегією суддів з`ясовано, що останній складався в присутності ОСОБА_1 та двох свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , замість імен та по батькові яких вказано лише ініціали.

Також, в протоколі відсутні відомості про наявність Акту перевірки дотримання земельного законодавства за об`єктом-земельної ділянки та Акту обстеження земельної ділянки, та будь-які відмітки про наявність документів, що свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, як вбачається із протоколу, ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень у протоколі та від його підписання, про що зроблено відповідний запис.

В той же час, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надіслання відповідачем позивачу копії протоколу рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення із зазначенням часу і місця розгляду справи, а також доказів того, що останній відмовився від отримання протоколу на місці його складання.

Колегія суддів, окрім іншого, звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.09.2018 наявне виправлення щодо дати розгляду справи про адміністративне правопорушення з 07.09.2019 на 02.10.2019, однак виправлення, всупереч Інструкції, засвідчене лише підписом державного інспектора, який його склав.

Більше того, з протоколу неможливо встановити, коли саме вносились виправлення відомостей щодо дати розгляду справи, під час його складання чи після підписання, та чи було відомо ОСОБА_1 про зміну дати розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем не дотримано встановленої чинним законодавством процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило останнього можливості реалізувати надані йому права, які передбачені статтею 268 КУпАП, що на думку колегії суддів не має форми незначних процедурних порушень, а є беззаперечною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 405/7568/16-а та від 31 січня 2019 року у справі №760/10803/15-а.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За вищевказаних обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що недотримання відповідачем вимог статті 268 КУпАП є підставою для скасування оскаржуваної постанови як такої, що прийнята без дотримання встановленої законом процедури.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 77, 242, 243, 250, 286, 304, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Іваненко Т.В.