Справа № 500/2092/19
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2092/19

26 листопада 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Габрилецької С.Є.

представника позивача: Ленька Р.І.;

представника відповідача: Цимбал О.В.;

третьої особи: Терноруди Л.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області (надалі відповідач) із адміністративним позовом про скасування припису Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 23 серпня 2019 року № С-23.08/1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 червня 2019 проводилась позапланова перевірка дотримання позивачкою вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил щодо належного позивачці будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Перевіркою встановлено що будинок будується на земельній ділянці, яка не була відведена в установленому порядку для цієї мети (цільове призначення земельної ділянки на якій будується об`єкт - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), а також без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та без належно затвердженого проекту. За результатом даної перевірки складено акт перевірки від 21 червня 2019 та надано припис № С-21.06/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким позивачку в строк до 21 серпня 2019 року було зобов`язано привести об`єкт будівництва до вимог чинного законодавства шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту. Цей припис позивачка оскаржила до суду. Відповідачем 23 серпня 2019 повторно проведено перевірку за результатами якої складено акт. Також 23 серпня 2019 відповідачем винесено оскаржуваний припис № С-23.08/1 про усуненим порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Цим приписом позивачку повторно зобов`язано до 23 жовтня 2019 знести самочинно збудований об`єкт. Позивачка зазначає, що будівництво будинку було розпочато нею після реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Після завершення будівництва будинку нею подано відповідачу декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, яка відповідачем зареєстрована. В подальшому позивачка зареєструвала право власності на будинок. Пізніше зазначений житловий будинок було поділено на 4 окремі об`єкти - квартири, з внесенням запису про право власності на них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, які на даний час відчужені на користь інших осіб за договорами купівлі-продажу. На думку позивачки наведене підтверджує законність проведеного будівництва. Також позивачка зазначає, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю. Позивач вказує, що аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 916/1986/18, від 19.09.2018 у справі № 804/1510/16. від 02.10.2018 у справі № 465/1461/16-а. А тому, сам факт реєстрації зазначеної декларації та реєстрації права власності на підставі неї виключає можливість віднесення спірного об`єкту нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення, у зв`язку з чим проведення позапланових перевірок щодо об`єкту нерухомого майна є незаконним та незаконними є оскаржувані приписи.

Ухвалою від 18 вересня 2019 року відкрито провадження у справі.

11 жовтня 2019 року відповідачем подано до суду відзив у якому відповідач проти задоволення позову заперечив та пояснив, що до відповідача надійшла заява гр. ОСОБА_8 про проведення перевірки законності будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 . Перевірка проводилася 21 червня 2019 року про що складено відповідний акт. Приписом від 21 червня 2019 року № С-21.06/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил позивачку було зобов`язано привести в строк до 21 серпня 2019 року об`єкт будівництва до вимог чинного законодавства шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту. Із цим приписом позивачка не погодилася та оскаржила його до суду, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 500/1537/19 у задоволенні позову відмовлено. Після повторної перевірки встановлено невиконання припису від 21 червня 2019 року № С-21.06/1. За результатами повторної перевірки, складено акт щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, протокол про адміністративне правопорушення та оскаржуваний припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил С-23.08/1 від 23 серпня 2019 року, який вимагає в термін до 23.10.2019 об`єкт будівництва привести до вимог чинного законодавства шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту. Крім того, 23 серпня 2019 року відповідачем винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення, якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень. Виключні підстави проведення позапланової перевірки наведені у п. 7 Порядку здійснення державного архіттектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553. Окрім цього в Україні діє декларативний метод в будівництві, згідно якого замовник набуває право на здійснення будівельних робіт та/або введення об`єкту містобудування в експлуатацію шляхом подання до уповноваженого органу декларації Держархбудконтролю та її реєстрації. Органом Держархбудконтролю проводиться перевірка повноти поданої декларації під якою слід розуміти інформацію, яка надана замовником у поданих документах, в обсязі, достатньому для прийняття рішення про реєстрацію декларації про початок виконання підготовчих робіт та декларації про початок виконання будівельних робіт. При реєстрації декларації «Будівництво індивідуального житлового будинку, вулиці немає в с. Петриків, Тернопільського району, Тернопільської області» було перевірено повноту (наявність) даних, зазначених у декларації, та внесено відповідну інформацію до реєстру. Відповідач також заперечує твердження позивача про те, що проведення відповідачем перевірки та складення на підставі неї припису є незаконним з підстав реєстрації декларації та отримання свідоцтва на право власності, оскільки в даному випадку декларації не відповідають встановленим обставинам.

Ухвалою від 17 жовтня 2019 року відкладено розгляд заяви про забезпечення позову у зв`язку із витребуванням додаткових доказів.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2019 року забезпечено позов шляхом зупинення дії оскаржуваного припису.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року до участі у справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_2 , та власників квартир у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_10 Ярославівну, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

21 жовтня 2019 року відповідачем подано до суду письмові пояснення в яких представник відповідача вказала, що відповідачем не скасовано декларації, оскільки встановити факт, що ОСОБА_1 наведені достовірні чи недостовірні дані у зареєстрованих деклараціях щодо будівництва двох індивідуальних житлових будинків неможливо, так як Управлінням проводилась перевірка 21 червня 2019 року, тобто після реєстрації декларацій, яку здійснено 21 вересня 2018 року та оформлення позивачкою права власності на житлові будинки. Крім того, відповідно до абз. 2 п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553, підставами для проведення позапланової перевірки є, серед іншого, перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю. За результатами проведеної перевірки щодо виконання припису від 21 червня 2019 року, складено також припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 023.08/1 від 23 серпня 2019 року, який вимагає в термін до 23 жовтня 2019 року об`єкт будівництва привести до вимог чинного законодавства шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту. Зазначеним Порядком не передбачено алгоритму проведення перевірки вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, при якому, у разі виявлення порушень вимог законодавства, припис не складається, в даному випадку було виявлено порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, тому видання такого припису є обов`язковим.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача та третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти.

ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області було подано Повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку за адресою Тернопільська область, Тернопільський район, с АДРЕСА_1 . Реєстрацію повідомлення здійснено 28 вересня 2017 за № ТП73 (а.с. 34, 35).

Після завершення будівництва будинку позивачкою подано відповідачу декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, яка зареєстрована Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області 21 вересня 2018 за № ТП 77 (а.с. 36-37).

28 вересня 2019 року позивачкою зареєстровано право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 38).

ОСОБА_1 є також власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:4704 за адресою Тернопільська область, Тернопільський район, с. АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 39).

З пояснень представника позивача слідує, що в подальшому вказаний будинок був поділений на чотири квартири, які були відчужені треті особам, що підтверджується долученою до матеріалів справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 42-45).

До управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області 21 червня 2019 року надійшла заява ОСОБА_2 , мешканки с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області з проханням провести перевірку законності будівництва позивачем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 55).

За вказаним зверненням відповідачем, на підставі направлення від 21 червня 2019 року (а.с. 7) проведено перевірку щодо дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за результатами якої складено Акт від 21 червня 2019 року № ТФ-21.06/1 (а.с. 8-18).

Так, в результаті перевірки встановлено, що позивачем проводяться будівельні роботи з самочинного будівництва багатоквартирного житлового будинку, який будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети (цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та без належно затвердженого проекту, що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011.

21 червня 2019 року відповідачем видано припис №С-21.06/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким зобов`язано в термін до 21 серпня 2019 року об`єкт будівництва привести до вимог чинного законодавства шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту (а.с. 20).

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що самочинно збудованим об`єктом є третій поверх будинку.

Також 21 червня 2019 року видано припис №С-21.06/2 про зупинення підготовчих та будівельних робіт на зазначеному об`єкті будівництва.

ОСОБА_1 не погодилася із приписом від 21 червня 2019 року №С-21.06/1 та оскаржила його до суду. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі №500/1537/19 у задоволенні позову відмовлено. Це рішення було оскаржено ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції. На час розгляду справи № 500/2092/19 справа №500/1537/19 перебуває на розгляді Восьмого апеляційного адміністративного суду.

23 серпня 2019 року відповідачем, відповідно до направлення від 22 серпня 2019 року (а.с. 22), проведено повторну перевірку в ході якої встановлено, що позивачем порушено пп. «а» п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної, діяльності», пп. 3 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, а саме не виконано припис від 21 червня 2019 року № С-21.06/1, про що складено акт від 23 серпня 2019 року № ТФ-23.08/2 (а.с. 23-32).

За результатами перевірки відповідачем повторно видано припис від 23 серпня 2019 № С-23.08/1 яким ОСОБА_11 повторно зобов`язано до 23 жовтня 2019 року привести до вимог чинного законодавства шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту (а.с. 33).

Разом з цим, управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області 09 вересня 2019 року звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 про демонтаж самочинно збудованого будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою від 16 вересня 2019 року у справі № 500/2043/19 відкрито провадження у справі.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з наступного.

Відповідно до положень частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Насамперед суд не погоджується з поясненнями представника позивача, що здійснена перевірка та прийняті відповідачем рішення суперечать практиці Верховного Суду, зокрема постановам Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 804/1510/16 та від 02 жовтня 2018 року у справі № 465/1461/16-а.

У цих рішеннях Верховний Суд зробив висновок, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

Верховний Суд також зазначив, що зі змісту положень статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 553 вбачається, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт. Тобто за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва.

Таким чином, цей висновок Верховного Суду стосується того, що не може бути визнаний об`єкт самовільним будівництвом після реєстрації права власності на нього на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації.

Однак, у справі, що розглядається відповідач не стверджує, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 на час реєстрації права власності був об`єктом самовільного будівництва. В декларації про готовність зазначено, що об`єктом є будівництво індивідуального житлового будинку, з чим відповідач погоджується. Зазначена декларація була підставою для реєстрації права власності (а.с. 38).

Відповідач вважає, що після реєстрації права власності позивачем в будинку проводилося «будівельні роботи з самочинного будівництва багатоквартирного будинку» (а.с. 16), що, на думку представника відповідача, не відповідає декларації про готовність та зареєстрованому праву власності позивача на будинок. З пояснень представника відповідача такі роботи полягали в добудові третього поверху, що є об`єктом самовільного будівництва. Таким чином, підстави для проведення перевірки виникли після реєстрації декларації про готовність та реєстрації права власності на будинок і стосуються інших будівельних робіт, ніж ті, що були здійснені позивачкою до реєстрації права власності на індивідуальний житловий будинок.

У постанові від 05 червня 2019 року у справі №815/3172/18 Верховний Суд вказав, що після реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна, у разі наявності підстав вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України, Управління ДАБК може звернутися з позовом про знесення самочинно самочинного будівництва у порядку, встановленому законом.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 826/12543/16.

Щодо змісту припису, суд бере до уваги висновок Верховного Суду України в постанові від 11 жовтня 2016 року у справі № 804/8909/14 про те, що питання обґрунтованості припису щодо знесення самочинно збудованого об`єкта, наявності підстав для такого знесення, як і можливості усунення порушень у інший спосіб, мають бути вирішені судом у ході розгляду справи за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю про знесення самочинно збудованого об`єкта.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи держаної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження відповідача визначаються, зокрема, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553).

Згідно з частинами першою та другою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється ДАБІ України та її територіальними органами.

Пунктом 2 Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється шляхом проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно з пунктами 6, 7 Порядку № 553 плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, окрім іншого, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а також перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Пунктом 16 зазначеного Порядку № 553 встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Виходячи із системного аналізу наведених правових положень, можна дійти до висновку про те, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Складання припису є підставою для перевірки стану його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

У абз. 1 ч. 2 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що за рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Таким чином, у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі ч. 1 ст. 38 цього Закону у зв`язку з його невиконанням.

Верховний Суд України в постанові від 11 жовтня 2016 року у справі № 804/8909/14 зазначив, що частина перша статті 38 Закону № 3038-VI не містить виключного переліку вимог, які можуть ставитись інспекцією архітектурно-будівельного контролю у приписі з метою усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Її конструкція дає підстави вважати, що вимоги про усунення таких порушень мають бути сформульовані з урахуванням їх характеру та ступеню тяжкості. Із самого предмета правового регулювання статті 38 Закону № 3038-VI вбачається, що знесення самочинного будівництва є одним із способів усунення порушень. І тому за неможливості їх усунення у інший спосіб відповідний припис органу державного архітектурно-будівельного контролю може містити вимогу про знесення самочинно збудованого об`єкта.

Зазначені вимоги Закону були відповідачем дотримані. Разом з тим, закон не передбачає повторної видачі аналогічного припису із тих самих підстав з новим строком добровільного виконання, оскільки, у разі невиконання припису, закон зобов`язує орган архбудконтролю звернутися до суду про знесення самочинного будівництва.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене спростовує пояснення представника відповідача про те, що у разі виявлення факту самочинного будівництва уповноваженою особою органу архбудконтролю складається припис про усунення допущених порушень і, якщо при перевірці виконання цього припису порушення не усунуті, то складається новий аналогічний припис про усунення допущених порушень з новим строком виконання, що, на думку представника відповідача передбачено Порядком № 553.

Суд вважає, що такі дії суперечать закону та створюють невизначеність щодо необхідної кількості таких приписів, в тому числі і щодо підстави звернення органу архбудконтрлю до суду про знесення самочинного будівництва.

У постанові від 05 червня 2019 року у справі №815/3172/18 Верховний Суд вказав, що одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Конституційний Суд України, зокрема, зазначив, що елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005).

Таким чином, суд вважає, що складання відповідачем оскаржуваного припису порушує принцип юридичної визначеності.

Додатково суд звертає увагу на те, що припис повинен бути виконаний у встановлений у ньому строк. Однак, встановивши в оскаржуваному приписі строк для його добровільного виконання до 23 жовтня 2019 року, відповідач 09 вересня 2019 року звернувся із позовом до позивачки про демонтаж самочинного будівництва у зв`язку із невиконанням припису від 21 червня 2019 року №С-21.06/1. Такими діями Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області додатково підтвердило неможливість виконання власного припису від 23 серпня 2019 року № С-23.08/1, оскільки, відповідно до підставі ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», звернення до суду можливе лише при невиконанні припису у встановлений строк, а не до закінчення цього строку.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 23 серпня 2019 року № С-23.08/1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області (вул. Шпитальна, 7, м. Тернопіль, 46008, ).

Повне судове рішення складено 29 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.