Справа № 466/7221/19
Суддя: Ковальчук О. І.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/7221/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ковальчука О.І.

секретар с/з Кайрякової К.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Хом`як І.Я.

№466/7221/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у Львівській області Биїка С.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

встановив:

06.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача інспектора ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у Львівській області Биїка С.С., в якому просив скасувати постанову серії НК №615076 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 27 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.121-2 та ст. 125 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 , інспектором ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у Львівській області Биїк С.С. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 615076, про визнання позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121-2 та ст. 125 Кодексу про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення (штраф) у розмірі 255 грн.

З вказаною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною з наступних підстав.

25 липня 2019 року, ОСОБА_1 перебуваючи за кермом автомобіля марки БАЗ А079.14, д.н.з. НОМЕР_1 , приїхав на кінцеву зупинку «вул. Івана Кавалерідзе» (торговий центр «Іскра») маршруту, висадив пасажирів, закрив двері і планував розпочати рух на розворот автобуса. Тільки-но позивач планував рушити з місця як почув ¬крик жінки, яка замешкалась і не встигла вийти з маршрутки, і якій задні двері притиснули руку. Також на вказану подію ОСОБА_1 звернули увагу пішоходи, які перебували на вулиці. Позивач відкрив двері, випустив жінку, переконався, що з нею все гаразд і тоді поїхав на розворот автобуса.

Про те що даний випадок віднесений до дорожньо-транспортної пригоди позивач дізнався лише через два тижні, коли його повідомив роботодавець ТОВ «Фіакр- Львів», де він працює і яке обслуговує 41 автобусний маршрут.

Відповідно до термінів визначених у п.1.10. Правил дорожнього руху, за затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 - дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Так, позивач вважає, що випадок, який стався не підпадає під кваліфікацію дорожньо-транспортної пригоди, так як внаслідок притиснення руки не було падіння потерпілої і вона не зазнала травм, так як двері автобуса обладнані захисною резиною.

Відповідно до п.2 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорож¬чого руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 121-2, 125 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. При розгляді даної справи, який проходив в Управлінні патрульної поліції у Львівській області було встановлено, що потерпілій не завдано жодних матеріальних збитків, а також не вчинено поранень.

У постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій не переконався в безпечності маневру, створив небезпеку іншим учасникам руху та почав рух до повного зачинення дверей на зупинці транспортного засобу, порушивши п.10.1 та п.21.4. Посилання на відповідні пункти Правил дорожнього руху необґрунтовані, так як при розгляді справи було встановлено, що маючи намір розпочати рух позивач зачинив двері, що і було предметом розгляду даної справи, і після закриття дверей мав намір від`їхати із зупинки громадського транспорту, але через інформування позивача пішоходами, які перебували на вулиці, ОСОБА_1 побачив у дзеркало заднього виду, що біля задніх дверей автобуса стоїть жінка і просить визволити її руку, яка була затиснута дверима. Лише після звільнення руки потерпілої, переконавшись що з нею все гаразд, він від`їхав від зупинки.

Крім того, позивач вказує, що подані ним пояснення про те, що дана подія не підпадає під кваліфікацію дорожньо-транспортної пригоди і що про дану подію він дізнався після повідомлення його роботодавцем через два тижні та інші його зауваження не були прийняті до уваги.

Відтак позивач вважає, що дорожньо-транспортної не було, так як працівниками поліції не надано жодних показів свідків, речей чи документів, крім пояснень потерпілої, яка підтвердила, що на час адміністративного розгляду у неї на руці відсутні будь-які тілесні пошкодження - гематоми, подряпини, тощо, та підтвердила, що пош¬коджень одягу, взуття та особистих речей під час виходу із маршрутки не зазнала.

На підставі вищевикладене вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 615076 від 27.08.2019р. про адміністративне правопорушення та накладення на позивача адміністративного стягнення (штраф) у розмірі 255 грн., винесена з порушеннями його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Хом`як І.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання повідомлення. Представник відповідача інспектора ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у Львівській області Биїка С.С. надіслав відзив на позовну заяву, в якому позов заперечив та просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що 27.08.2019 року інспектором ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у Львівській області Биїк С.С. винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 615076 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Згідно даної постанови, ОСОБА_1 , 25.07.2019 року о 09год. 20хв., керуючи ТЗ марки БАЗ А079.14, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Львові, на вул. Сихівська (зупинка ТЦ «Іскра»), перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій не переконався в безпечності маневру, створив небезпеку іншим учасникам та почав рух до повного зачинення дверей на зупинці, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121-2, ст. 125 КУпАП.

Частиною 2 ст.121-2 КУпАП передбачено відповідальність за порушення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, правил зупинки під час здійснення посадки (висадки) пасажирів.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 дійсно 25.07.2019 року о 09год. 20хв., будучи водієм маршрутного транспортного засобу, керуючи автомобілем марки БАЗ А079.14, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Львові, на вул. Сихівська (зупинка ТЦ «Іскра»), під час висадки пасажирів почав рух транспортного засобу, при цьому гр. ОСОБА_2 будучи пасажиром, під час виходу з маршрутного транспортного засобу отримала фізичні ушкодження, які були кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження через притиснену руху дверима транспортного засобу. Даного факту не заперечив сам позивач.

Крім того, за результатом даної події була написана заява від гр. ОСОБА_2 (ЖЕО №14426 від 26.07.2019р.), результатом якої став висновок за фактом ДТП, в результаті якої ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження від 09.09.2019 року (а.с. 41, 38-39).

Також, факт отримання тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_2 підтверджується письмовими поясненнями Сень Мар`яни Любомирівни та Випискою-Епікризом з медичної карти стаціонарного хворого №1339 від 25.07.2019 року (а.с. 35, 42-43).

З огляду на наведене, суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбачене ч.2 ст.121-2, ст. 125 КУпАП, оскільки такі докази відсутні у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим, посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

Здійснюючи розширений аналіз ч.4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов`язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, згідно з ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

Проаналізувавши в сукупності здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена неправомірність дій інспектора ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у Львівській області Биїка С.С., пов`язаних зі винесенням постанови в справі про адміністративні правопорушення серії НК № 615076 від 27.08.2019р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121-2, ст. 125 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255 грн., а тому позов є необґрунтованим, а постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП і дії відповідача є правомірними.

Керуючись ст. ст. 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у Львівській області Биїка С.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 25 листопада 2019 року.

Суддя О. І. Ковальчук