Справа № 826/6012/17
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6012/17 Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Собківа Я.М.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленка Олександра Володимировича

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року

у справі №826/6012/17 (розглянуто у порядку письмового провадження)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленка Олександра Володимировича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача: Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі - позивач), з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленка Олександра Володимировича (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача: Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, третя особа 1), Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - третя особа 2), в якому з урахуванням уточнень просила: визнати незаконною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленко О.В. щодо не подання до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києвіуточнюючого Податкового розрахунку за формою 1ДФ за IV квартал 2015 року, в якому відображено відсутність нарахованого та виплаченого доходу у вигляді анулювання (прощення) боргу за ознакою 126 (дохід, отриманий як додаткове благо) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 1447955,72 грн. та зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленка О.В. скласти та подати до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві уточнюючий Податковий розрахунок за формою 1ДФ за IV квартал 2015 року, в якому відобразити відсутність нарахованого та виплаченого доходу у вигляді анулювання (прощення) боргу за ознакою 126 (дохід, отриманий як додаткове благо) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 1447955,72 грн., судові витрати просила покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" існували зобов`язання за Кредитним договором № 014/3949/2/07876 від 14.12.2007р. В зобов`язання позивача за Кредитним договором забезпечено Договором іпотеки 114/3949/2/07876, нотаріально посвідченого 14.12.2007р. за р. № 2047. 23.01.2015р. між позивачем та ПАТ "Фідобанк" укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, у додатку до якого ПАТ "Фідобанк" вказав про відсутність будь-яких матеріальних претензій та зафіксовано борг позивача за кредитним договором у розмірі 121454,48 доларів США, що станом на момент його укладення складає 1915050,76 грн. За умовами договору про задоволення вимог, загальна вартість предмету іпотеки за якою ПАТ "Фідобанк" набуває право власності в рахунок повного погашення боргу позивача за кредитним договором, становить 923 162,00 грн., різниця між заборгованістю позивача за кредитним договором та вартістю нерухомого майна склала 991888,76 грн. (за курсом, обумовленим сторонами при укладенні договору про задоволення вимог еквівалентно 62909,16 дол. США). Договором про задоволення передбачено, що укладення такого припиняє зобов`язання позичальника за Кредитним договором в повному обсязі. Згідно з повідомленням ПАТ "Фідобанк" № 10-1-4/3253 від 30.11.2015р. позивачу анулюється (прощається) заборгованість за кредитним договором в непогашеному розмірі, який складається з суми основного боргу за кредитом 62 791,38 дол. США, що станом на 16.11.21 еквівалентно 1447955,72 грн. та строкових процентів за користування кредитом - 205,71 дол. США, що еквівалентно 4743,63 грн. Однак ПАТ "Фідобанк" неправомірно включив відомості про прощений дохід позивачу до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за IV квартал 2015 року, поданий до ДПІ.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленко О.В. щодо не подання до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києвіуточнюючого Податкового розрахунку за формою 1ДФ за IV квартал 2015 року, в якому відображено відсутність нарахованого та виплаченого доходу у вигляді анулювання (прощення) боргу за ознакою 126 (дохід, отриманий як додаткове благо) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 1447955,72 грн. - незаконною. Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка О.В. скласти та подати до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві уточнюючий Податковий розрахунок за формою 1ДФ за IV квартал 2015 року, в якому відобразити відсутність нарахованого та виплаченого доходу у вигляді анулювання (прощення) боргу за ознакою 126 (дохід, отриманий як додаткове благо) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 1447955,72 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про закриття провадження у справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено предметну підсудність даної справи, оскільки даний спір не підсудний розгляду адміністративному суду, а відповідач в даних правовідносинах не виступає, як суб`єкт владних повноважень.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про закриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального права.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги з підстав викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу.

Крім того, позивач звертає увагу, що адміністративний позов був поданий ще у 2017 році та на даний час відповідачем не вчинені жодні дії щодо не подання до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києвіуточнюючого Податкового розрахунку за формою 1ДФ за IV квартал 2015 року.

Представник третіх осіб 1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи 2 апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, відзиву (пояснення письмові) на апеляційну скаргу не подано

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду слід скасувати, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 14.12.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк" та позивачем укладено кредитний договір в сумі 170000 доларів США. Забезпеченням цього договору є двокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 .

На виконання умов кредитного договору 14.12.2007р. між Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк" та позивачем укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно квартира за адресою АДРЕСА_1 . Заставна вартість предмета іпотеки визначено в сумі 1078766 грн.

Між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Фідобанк", який є правонаступником всіх прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства "ЕРСТЕ БАНК", 23.01.2015 року укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

За умовами даного договору іпотекодавець ОСОБА_1 передає в рахунок виконання зобов`язання, що забезпечується договором іпотеки, а іпотекодержатель приймає право власності на належне іпотекодавцю нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою АДРЕСА_1 (п.1).

Укладення цього договору припиняє зобов`язання позичальника (позивача) за кредитним договором в повному обсязі та свідчить, що будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання ним основного зобов`язання за кредитним договором, є недійсним.

Згідно з повідомленням відповідача №10-1-4/3253 від 30 листопада 2015 року, позивачу анулюється (прощається) заборгованість за кредитним договором в непогашеному розмірі, що має наступні складові: сума основного боргу кредиту 62791,38 дол. США, що станом на 16 листопада 2015 року еквівалентно 1447955,72 грн; строкові проценти за користування кредитом - 20571 дол. США, що становить станом на 16 листопада 2015 року 4743,63 грн.

Листом від 30 вересня 2016 року позивач звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленка О.В. з заявою про приведення у відповідність звітність Банку та направити відповідний лист до ДПІ у Святошинському районі м. Києва ГУ ДФС у місті Києві не про прощення боргу, а про погашення заборгованості в повному обсязі.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленка О.В. листом від 17 листопада 2016 року №2-0-0-1/1439-ЛК-ОГ повідомила позивача, що на підставі укладеного між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" договору від 23.01.2015 року про задоволення вимог іпотеко держателя, за умовами якого на підставі ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» у рахунок погашення боргових зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_1 передала Банку право власності на квартиру АДРЕСА_2 . На підставі цього Договору зобов`язання за Кредитним договором припинилися у повному обсязі.

Позивач зазначає, що відповідно до акту перевірки складеного ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві№491/26-57-13-06/ НОМЕР_1 від 24 листопада 2016 року встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: несплата податку на доходи фізичних осіб в розмірі 288982,14 грн, що потягло застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 72245,53 грн; несплата військового збору в розмірі 21719,34 грн, що призвело до нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 5429,83 грн; неподання поданої декларації (штраф у розмірі 170,00 грн).

На думку позивача незаконні дії відповідача (включення до податкового розрахунку за ф. 1 ДФ ІV квартал 2015 року відомостей про отримання позивачем доходу у вигляді анулювання (прощеного) боргу за ознакою 126 (дохід, отриманий, як додаткове благо) матиме негативні наслідки для позивача, а тому остання звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність відповідача призведе до порушення прав позивача.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Пунктом 1, 2, ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною цих функцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 20.05.2016р. №8 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.05.2016р. № 783 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Фідобанк", згідно з яким з 20.05.2016р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Фідобанк".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Фідобанк" призначено Коваленка О.В.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.07.2016р. №142-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016р. № 1265 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Суть спірних правовідносин у цій справі полягає у оспорюванні бездіяльності відповідача про повідомлення контролюючий орган щодо анулювання (прощається) заборгованість за кредитним договором, колегія суддів приходить до висновку, що зазначений спір має вирішуватися в порядку Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), виходячи з такого.

Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 48 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Водночас у розумінні Закону № 4452-VI неплатоспроможним є банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення його до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність». Ліквідацією банку є процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п. 6, 8 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI).

За змістом частин 1, 3 статті 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а виконавча дирекція Фонду у цей же строк призначає з числа працівників ФГВФО уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (ч. 5 ст. 34 Закону № 4452-VI).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, установлених цим Законом та делегованих ФГВФО, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Системний аналіз наведених нормативних приписів дозволяє дійти висновку, що з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації ФГВФО набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій.

При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Такий правовий статус Фонду, визначений Законом № 4452-VI, дає підстави для висновку, що ФГВФО, як юридична особа публічного права, може бути суб`єктом як публічно-правових, так і приватноправових правовідносин.

При цьому в приватноправових відносинах, якими є здійснення функцій органу управління банку, де запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, що ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 4 КАС України.

Великою Палатою Верховного Суду (по справі №803/1273/16) неодноразово звернуто увагу на те, що за змістом правових норм Закону № 4452-VI на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного судом, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що між позивачкою та Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" існували договірні зобов`язання, за якими останній був кредитором, а отже в даному випадку Фонд не здійснює функцій суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 4 КАС України по відношення до позивача в даній справі.

Колегія суддів звертає увагу, позивач оскаржує дії відповідача не як суб`єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо виведення банку з числа неплатоспроможних.

Позивач в даному випадку не є вкладником у розумінні Закону № 4452-VI, а отже даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Положеннями статті 315 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення першої інстанції повністю або частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених ст. 238 КАС України, а саме якщо справу не належить розглядами за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення першої інстанції - скасуванню, а провадження у справі -закрити.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленка Олександра Володимировича - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року - скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленка Олександра Володимировича, третя особа: Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії -закрити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Я.М. Собків

Повний текст постанови складено 28 листопада 2019 року