Справа № 480/3003/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Діска А.Б.

21 листопада 2019 р.Справа № 480/3003/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калитки О. М. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про стягнення середнього заробітку,

В с т а н о в и л а:

05.08.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України (далі Держенергоефективності) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.07.2016 року по дату фактичного надсилання на його адресу трудової книжки.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2016 року у справі № 818/675/16, залишеної в силі постановою Верховного Суду від 29.07.2019 року задоволено його позов та, серед іншого, зобов`язано відповідача надіслати йому трудову книжку. Однак, на дату звернення з позовом трудову книжку відповідач не надіслав, відтак, повинен нести відповідальність, передбачену ч. 5 ст. 235 КЗпП України у вигляді обов`язку виплатити середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов Держенергоефективності зазначає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2016 року у справі № 818/675/16 скасована постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 року, при цьому судом було встановлено, що неотримання трудової книжки відбулося з вини позивача, оскільки Держенергоефективності вжито належних заходів в межах вимог законодавства, то відсутні підстави для виплати середнього заробітку у разі затримки видачі трудової книжки. У свою чергу, постановою Верховного Суду від 29.07.2019 року скасовано постанову суду апеляційної інстанції та залишено в силі рішення суду першої інстанції. Відтак, до 29.07.2019 року відповідач керувався рішенням апеляційної інстанції. Після одержання рішення касаційної інстанції, відповідачем 05.08.2019 року вислано рекомендованим листом з описом вкладеного трудову книжку на адресу позивача, яка ним отримана 09.08.2019 року.

У поясненнях на відзив позивач вказує, що посилання відповідача на те, що він керувався постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 року та в період з 20.07.2016 року по 29.07.2019 року не надсилав позивачу трудову книжку не може бути підставою для звільнення відповідача від передбаченої законом відповідальності за протиправні дії у зв`язку з тим, що вказана постанова також визнана Верховним Судом протиправною. В той же час, постанова апеляційного суду стосувалася виключно інтересів позивача та жодним чином не обмежувала відповідача у праві вчинення дій щодо надіслання йому трудової книжки.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 року (рішення ухвалено у спрощеному позовному провадженні) у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що позивачем не доведено наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд визначився про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Обґрунтовує вимоги апеляційної скарги позивач тим, що судом першої інстанції не досліджено належні та допустимі докази на підтвердження факту вини відповідача у затримці видачі трудової книжки, оскільки цей факт встановлений постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2016 року по справі № 818/675/16, що набрала законної сили.

Вказує, що на дату звернення із даним позовом трудову книжку відповідач так і не надіслав, однак, зазначена обставина не врахована суддею при ухваленні рішення по справі.

Необґрунтованим позивач вважає також висновок суду про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для надсилання трудової книжки до прийняття рішення Верховним Судом 29.07.2019 року, у зв`язку з чим, відсутня вина відповідача у затримці видачі трудової книжки позивачу до прийняття рішення Верховним Судом.

У відзиві на апеляційну скаргу Держенергоефективності посилається на доводи, що наведені ним у заявах по суті в суді першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про задоволення вимог позивача, з наступних підстав.

Як установлено судовим розглядом та не заперечується учасниками справи, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.10.2015 року у справі № 826/8291/15 позивача ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу контрольно-наглядової діяльності управління у Сумській області Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України з 02.04.2015 року.

18.12.2015 року ОСОБА_1 подав відповідачу заяву про звільнення з посади за власним бажанням та зазначив, що надає згоду на надіслання йому трудової книжки поштою /а.с. 6/.

24.12.2015 року відповідачем прийнято наказ № 602-к, яким на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.10.2015 року у справі № 826/8291/15 ОСОБА_1 поновлено на посаді /а.с. 30/.

04.01.2016 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення за власним бажанням, в якій зазначив, що надає згоду та просить надіслати поштою трудову книжку /зворот а.с. 6/.

26.01.2016 року відповідачем прийнято наказ № 17-к, яким звільнено ОСОБА_1 з 26.01.2016 року з посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України /а.с. 34/.

03.02.2016 року позивач подав повторну заяву про звільнення його з посади за власним бажанням та надіслання йому трудової книжки поштою /а.с. 7/.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду 19.07.2016 року у справі № 818/675/16 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , - визнано протиправною бездіяльність Держенергоефективності щодо не надіслання поштою трудової книжки ОСОБА_1 та зобов`язано відповідача надіслати позивачу на адресу: АДРЕСА_1 його трудову книжку /а.с. 4-5/.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що позивач тричі 18.12.2016 року, 04.01.2016 року, а також 03.02.2016 року надсилав до Держенергоефективності заяви, в яких висловлював згоду на одержання трудової книжки засобами поштового зв`язку, які відповідач проігнорував. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що в спірних правовідносинах мала місце необґрунтована затримка у видачі трудової книжки.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 року у справі № 818/675/16 задоволена апеляційна скарга Держенергоефективності. Постанова Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2016 року скасована, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог позивача /27-28/.

Постановою Верховного Суду від 29.07.2019 року у справі № 818/675/16 задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 року та залишено в силі постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2016 року /а.с. 8-11, 54-59/.

На виконання означеного рішення касаційної інстанції, 05.08.2019 року відповідачем на адресу: АДРЕСА_2 надіслана трудова книжка ОСОБА_1 , та отримана останнім 09.08.2019 року /а.с. 36/.

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Пунктом 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі Інструкція №58) передбачено, що <…> власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 4.2. Інструкції № 58, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

За положеннями частини 5 статті 235 КЗпП України працівнику виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в разі затримки видачі трудової книжки лише з вини власника або уповноваженого ним органу.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що роботодавці, винні в несвоєчасній видачі звільненому працівникові трудової книжки, несуть передбачену частиною 5 статті 235 КЗпП України відповідальність у вигляді обов`язку виплатити звільненому працівникові середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки.

З огляду на положення статті 47 КЗпП України, в поєднанні з пунктами 4.1 і 4.2 Інструкції № 58, роботодавець уважається таким, що виконав покладений на нього обов`язок щодо видачі трудової книжки, якщо він видав трудову книжку звільненому працівникові особисто в останній день роботи або якщо направив за місцем проживання працівника, який відсутній на роботі в день звільнення, повідомлення з пропозицією отримати трудову книжку.

У випадку одержання згоди на письмову пропозицію отримати трудову книжку на пересилання її поштою, роботодавець уважається таким, що виконав покладений на нього обов`язок у день надсилання її за адресою, зазначеною в згоді.

Беручи до уваги, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність особи, від якої залежить можливість реалізації особою конституційного права на працю, обов`язок надіслати трудову книжку поштою виникає в роботодавця на наступний день з дня отримання відповідної згоди.

Як установлено судовим розглядом, позивач у своїх заявах від 18.12.2016 року, 04.01.2016 року, а також 03.02.2016 року неодноразово висловив згоду на пересилання поштою трудової книжки. Втім, всупереч положенням ч. 1 ст. 47 КЗпП України, вимог Інструкції № 58 та волевиявленню ОСОБА_1 трудова книжка відповідачем не надіслана.

Колегія суддів зазначає, що обов`язок роботодавця видати звільненому працівникові трудову книжку є безумовним і не може бути поставлений у залежність від причин чи підстав звільнення особи.

За наведених обставин, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність вини відповідача у затримці видачі позивачу трудової книжки до прийняття рішення Верховним Судом.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі Порядок № 100), середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу третього пункту 3 Порядку № 100 всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати в тому розмірі, у якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

При визначенні розміру відшкодування колегія суддів вважає необхідним виходити з розміру середнього заробітку, встановленого постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/8291/15 за позовом ОСОБА_1 , відповідно до якої, середньомісячний заробіток позивача на день звільнення становить 2.044,81 грн., середньоденний - 97,37 грн.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за затримку видачі трудової книжки за період з 20.07.2016 року по 05.08.2019 року в сумі 74.001,20 грн. (760 робочих днів х 97,37 грн.).

Оскільки наведені вище обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів, зважаючи на обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , задовольняє його апеляційну скаргу, скасовує судове рішення та приймає нове про задоволення позову.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2019 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 .

Стягнути з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за затримку видачі трудової книжки за період з 20 липня 2016 року по 05 серпня 2019 року в сумі 74.001,20 грн. (сімдесят чотири тисячі одна гривня 20 копійок).

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка С.С. Рєзнікова
Постанова у повному обсязі складена і підписана 29 листопада 2019 року.