Справа № 580/1639/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1639/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Кучми А.Ю.,

Аліменка В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року (повний текст виготовлено 30 вересня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду по суті заяв позивача;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо встановлення факту порушень земельного законодавства України;

- визнати протиправним та нечинним рішення комісії по вирішенню земельних спорів Департаменту архітектури та містобудування від 09.01.2019 №148 та скасувати його;

- зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради в особі комісії по вирішенню земельних спорів у межах міста Черкаси розглянути звернення позивача щодо самозахвату земельної ділянки з боку мешканки домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради в особі комісії встановити факт порушень та скоєння самозахвату з боку мешканки АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та визнати порушення прав позивача;

- зобов`язати Департамент в особі комісії встановити (відновити) межу в частині проходження земельної ділянки мешканки АДРЕСА_1 ОСОБА_3 згідно рішення суду від 14.12.1962 року та рішення суду від 10.07.07 згідно статті 106, 158-159 Земельного кодексу України.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради наділений повноваженнями по встановленю факту порушень земельного законодавства, а саме щодо встановлення факту самозахвату земельної ділянки.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.07.2007 зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою 31 кв.м. по межі між домоволодінням по АДРЕСА_3 ; встановлено межу між домоволодіннями по АДРЕСА_4 відповідно до плану земельної ділянки в технічному паспорті ЧООБТІ на домоволодіння по АДРЕСА_1 ; визнано недійсною відмову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у погодженні меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 406 кв.м., що відводиться у приватну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; дозволено Черкаській міській раді здійснити приватизацію частини земельної ділянки 406 кв.м. без підпису ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у акті визначення та погодження меж.

04 червня 2009 року рішенням Черкаської міської ради № 4-1204 передано громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 292,0 кв.м. безоплатно у спільну часткову власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, 51,0 кв.м. у спільну сумісну власність з ОСОБА_5

04 листопада 2009 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 видано державні акти на право власності на частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

09 лютого 2010 року державним виконавцем в ході здійснення виконавчого провадження за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.07.2007, затверджено, що встановити кінцеву межу не можливо в зв`язку з недостатністю розмірів в технічному паспорті, що стало підставою для закриття виконавчого провадження 02.04.2010.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.10.2013 у справі №2-1452/12 визнано незаконним та скасовано рішення Черкаської міської ради № 4-1204 п. 1.5 та 1.5.1 від 04.06.2009 року в частині передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в розмірі 292,0 кв.м.; визнано недійсними та скасовано державні акти на право приватної власності на земельну ділянку видану на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ЯЕ № 375675 від 04.11.2009 року на земельну ділянку площею 105 кв.м. та Серія ЯЕ №375676 від 04.11.2009 року на земельну ділянку площею 187,0 кв.м.

Відомості про земельні ділянки по АДРЕСА_1 перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру.

Судом встановлено, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Інформація щодо передачі у власність чи оренду земельної ділянки по АДРЕСА_5 , відсутня.

11 жовтня 2017 року Соснівським районним судом м. Черкаси прийнято постанову в адміністративній справі № 712/4216/17, яка набрала законної сили 24.10.2017, якою зокрема: визнано бездіяльність Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради у зв`язку з не розглядом по суті заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 незаконною; скасовано рішення комісії по вирішенню земельних спорів у межах міста № 133 від 28.09.2016 року та № 136 від 04 січня 2017 року; зобов`язано Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради в особі комісії по земельним спорам розглянути звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відповідно до ст. 158-161 ЗК України та Положення про департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, яке затверджене рішення Черкаської міської ради від 23.05.2013 року № 3-1682 з виїздом на місце домоволодіння по АДРЕСА_1 .

На виконання вказаного рішення суду, 20 листопада 2017 року комісія по вирішенню земельних спорів у межах міста Черкаси, розглянувши земельний спір між співвласниками домоволодінь по АДРЕСА_5 та по АДРЕСА_1 було прийняла рішення №141, яким вирішено, що для розгляду порушеного питання по суті по встановленню меж вищезазначених домоволодінь в натурі (на місцевості), власникам приватних домоволодінь рекомендовано звернутись до спеціалізованої ліцензованої організації з метою проведення відповідних обмірів, складання графічних матеріалів та встановлення відповідних межових знаків, відповідно до частини 3 статті 106 Земельного Кодексу України.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 у справі №823/1875/18 визнано протиправною бездіяльність Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо не розгляду по суті заяв ОСОБА_1 ; скасовано рішення комісії по вирішенню земельних спорів у межах міста Черкаси від 20.11.2017 №141; зобов`язано Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради в особі комісії по вирішенню земельних спорів у межах міста Черкаси розглянути звернення ОСОБА_1 щодо самозахвату земельної ділянки з боку мешканців домоволодіння по АДРЕСА_1 .

09 січня 2019 року на засіданні Комісії по вирішенню земельних спорів у межах міста Черкаси повторно розглянуто звернення гр. ОСОБА_1 щодо самозахвату земельної ділянки з боку мешканців домоволодіння по АДРЕСА_1 , та враховуючи, що до повноважень комісії по вирішенню земельних спорів в м. Черкаси не відносяться повноваження щодо встановлення факту самозахвату земельної ділянки, вирішено звернутись з відповідним клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо самозахвату земельної ділянки з боку мешканців домоволодіння по АДРЕСА_1 відповідно до наданих йому повноважень та на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 у справі №823/1875/18.

Комісія по вирішенню земельних спорів в м. Черкаси Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області з листом від 18.01.2019 №272-01-25, в якому просила: здійснити перевірку та за наявності підстав встановити факт самозахвату земельної ділянки з боку мешканців домоволодіння по АДРЕСА_1 ; повідомити Комісію по вирішенню земельних спорів в м. Черкаси про здійснені заходи з направленням відповідних документів.

Листом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 21.02.2019 №18-23-0.4-231/90-19 повідомлено відповідача, що на виконання наказу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 06.07.2017 №118-ДК проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 , за результатами якої встановлено, що на частині земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 огорожа, що межує з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена огорожа встановлена по кривій лінії і візуально вбачається відхилення від плану земельної ділянки, що наявний у технічному паспорті на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 . Межі земельної ділянки не винесені в натуру, у зв`язку з чим підтвердити чи спростувати факт самовільного зайняття та площу такого зайняття земельної ділянки не вбачається можливим.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо нерозгляду по суті своєї заяви протиправною, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що питання щодо встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки належить до повноважень Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, та її територіальних органів, а не відповідача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно з статтею 188 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.

Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV (далі - Закон №963-IV) визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель та спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Так, відповідно до статті 4 вищевказаного Закону, об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно зі статтею 5 Закону №963-IV державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно із статтею 6 Закону №963-IV до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Відповідно до змісту статті 9 Закону №963-IV, державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Статтею 10 Закону №963-IV передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

- безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

- давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

- складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

- у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;

- викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України;

- передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення;

- проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України;

- звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.11.2019 № 285 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - Положення № 285).

За змістом підпункту 30 пункту 4 Положення № 285 Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за: виконанням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту під час проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов`язаних із порушенням ґрунтового покриву; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення.

Відповідно до положень підпункту 1 пункту 6 Положення № 285 посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право: складати акти перевірок; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом.

З системного аналізу вищенаведених норм вбачається, що контроль за використанням та охороною земель є прямим обов`язком інспекторів; законодавством визначено перелік конкретних дій та заходів на вчинення яких уповноважено державних інспекторів.

Аналогічну позицію викладено в постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 724/1843/18, від 17 вересня 2019 року у справі № 806/1723/18.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності рішення Комісії по вирішенню земельних спорів в м. Черкаси від 09.01.2019 №148, оскільки питання щодо встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки належить до повноважень Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, та її територіальних органів, а не відповідача.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду по суті заяв позивача та встановлення факту порушень земельного законодавства України; зобов`язання Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради в особі комісії по вирішенню земельних спорів у межах міста Черкаси розглянути звернення позивача щодо самозахвату земельної ділянки з боку мешканки домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та встановити факт порушень та скоєння самозахвату з боку мешканки АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та визнати порушення прав позивача є похідними від вищезазначеної позовної вимоги про скасування рішення комісії по вирішенню земельних спорів Департаменту архітектури та містобудування від 09.01.2019 №148, та також не підлягають задоволенню з огляду на те, що повноваження по встановленню факту самовільного зайняття земельної ділянки покладено саме на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Департаменту в особі комісії встановити (відновити) межу в частині проходження земельної ділянки мешканки АДРЕСА_1 ОСОБА_3 згідно рішення суду від 14.12.1962 року та рішення суду від 10.07.07 згідно статті 106, 158-159 Земельного кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 55 Закону України від 22.05.2003 №858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон №858-IV) визначає, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з пунктом 2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Державним комітетом України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376 (далі - Інструкція № 376), встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Пунктом 4.1. Інструкції № 376 передбачено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Відповідно до пункту 4.3. Інструкції № 376, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно зі статтею 26 Закону № 858-IV, замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Відтак, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що відновлення меж земельної ділянки в натурі не відноситься до компетенції Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, тому позовна вимога про зобов`язання Департаменту в особі комісії встановити (відновити) межу в частині проходження земельної ділянки мешканки АДРЕСА_1 ОСОБА_3 є необґрунтованою.

Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Детально проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вони жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27.11.2019.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді А.Ю. Кучма,

В.О. Аліменко