Справа № 320/2210/19
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року № 320/2210/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановлено:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому позивачі просять суд: - визнати протиправними та скасувати рішення тридцятої сесії VІІ скликання Білогородської сільської ради від 19.10.2018 №409/11 та №409/8 про відмову у наданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на території с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області;

- зобов`язати Білогородську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0,25 гектара на території с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області згідно поданого клопотання від 06.09.2018;

- зобов`язати Білогородську сільську раду надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0,25 гектара на території с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області згідно поданого клопотання від 24.09.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що з метою реалізації свого права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,25 га, звернулися до відповідача з заявами про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Білогородської сільської ради Київської області в межах населеного пункту. На виконання вимог чинного законодавства, до вказаних заяв, позивачі додали графічні матеріали з позначенням місце розташування бажаної для відведення земельної ділянки, а також копії паспортів. Крім того, в своїх заяв, позивачі вказали, що на території України земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) безоплатно із земель державної або комунальної власності у приватну власність не отримували. Проте, в задоволенні вказаних заяв, позивачам було відмовлено. Так, позивач зазначає, що в оскаржуваних рішеннях, відповідач не вказав жодних обставин, які б свідчили про наявність, визначених у статті 118 Земельного кодексу України, підстав для відмови позивачам у наданні дозволу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 29 травня 2019 року.

Судове засідання призначене на 29.05.2019 відкладено за обґрунтованим клопотанням позивачів на 18.06.2019.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву в якому, останній зазначив, що позовні вимоги не визнає, просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що земельні ділянки, на які претендують позивачі не можуть бути надані у власність через невідповідність графічних матеріалів генеральному плану забудови села Білогородка. Стверджує, що клопотання позивачів відповідачем розглянуті із дотриманням вимог законодавства про, що прийняті відповідні рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 за обґрунтованим клопотанням сторони зупинено провадження у справі до 30.07.2019.

Позивачами надано до суду відповідь на відзив в якій останні зазначили, що викладені у відзиві відповідача заперечення є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначена відповідачем у відзиві підстава для відмови передбачена ст.118 ЗК України, однак, дана підстава не може бути прийнята до уваги, оскільки вона не зазначена в оскаржуваних рішеннях. Також зазначає, що відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Позивачі подали до суду письмові пояснення в яких зазначили, що надані відповідачем докази жодним чином не підтверджують того факту, що зазначені у заявах-клопотаннях позивачів земельні ділянки перебувають у користуванні та не підтверджують правомірність оскаржуваних рішень відповідача.

Позивачі та представник відповідача 30.07.2019 подали до суду клопотання в яких просили подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження без їхньої участі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 поновлено провадження у справі.

У зв`язку з заявленими клопотаннями учасників справи та на підставі ст.205, 194 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

06 вересня 2018 року та 24 вересня 2018 року позивачі звернулися до Білогородської сільської ради Київської області з заявами-клопотаннями про надання їм дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,25 га., які розташовані на території села Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області.

До заяв-клопотань позивачі додали: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та ксерокопії перших сторінок паспорта громадянина України на ім`я заявників.

19 жовтня 2018 року Білогородською сільською радою Київської області прийняті рішення №409/11 та №409/8 «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 », відповідно до якого позивачам було відмовлено в задоволенні клопотання про надання дозволу на відведення земельної ділянки для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, орієнтовною площею 0,25 га, на території села Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області. Причиною відмови в наданні позивачам дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,25 га., яка розташовані на території села Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області відповідачем вказано, що зазначені земельні ділянки перебувають у користуванні.

У зв`язку з не зазначенням відповідачем у своїх рішеннях від 19.10.2018 №409/11 та №409/8 «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 » підстав відмови в наданні дозволу на відведення земельної ділянки для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, орієнтовною площею 0,25 га, позивачі звернулись до сільської ради з заявами від 28.01.2019 про отримання публічної інформації, в якій, зокрема, просили надати копії документів, які підтверджують, що земельні ділянки, які вказані у заявах позивачів перебувають у користуванні.

Розглянувши заяви позивачів, сільська рада, листом від 30.01.2019 №Д-3, Д-4, повідомила, що запитувальна інформація стосується персональних даних громадян України, а чинним законодавством України заборонено збирання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Відповідачем до суду надано рішення відповідача від 07.09.2018 №402/40 «Про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для земель загального користування в селі Білогородка у комунальну власність територіальній громаді с. Білогородка, Білогородської сільської ради».

Разом з тим, не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Судом встановлено, що рішеннями, якими відмовлено позивачам у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Білогородської сільської ради в межах населеного пункту жодним чином не обґрунтовані.

Водночас, з матеріалів справи (відзиву, додатку до відзиву) судом встановлено, що відповідач обґрунтовує свою відмову, зокрема, тим, що зазначені земельні ділянки перебувають у користуванні.

Разом з тим, як було зазначено судом вище, підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім того, суд відхиляє твердження сільської ради про те, що вибрані позивачами земельні ділянки, на день звернення з клопотаннями про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, були передані у користування, з огляду на те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №360/2334/17.

За таких обставин, суд вважає оскаржувані рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинсього району Київської області протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо вимоги позивачів про зобов`язання Білогородську сільську раду надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0,25 гектара на території с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області згідно поданих клопотання від 06.09.2018 та від 24.09.2018, суд зазначає наступне.

З огляду на положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вправі вийти за межі позовних вимог, та вирішити питання про обрання належного способу захисту порушеного інтересу позивача.

Суд, з урахуванням дискреційних повноважень відповідача, вважає, що Білогородська сільська рада повинна повторно розглянути заяви-клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 06.09.2018 та від 24.09.2018 з доданими до цієї заяви документами.

При повторному розгляді звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідачеві слід зважати на принцип «належного урядування» та прийняти обґрунтоване рішення, що буде відповідати критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень (частина друга ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства) та приписам ст. 118 Земельного кодексу України та з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення тридцятої сесії VІІ скликання Білогородської сільської ради від 19.10.2018 №409/11 та №409/8 про відмову у наданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на території с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

Зобов`язати Білогородську сільську раду повторно розглянути на найближчому черговому пленарному засіданні сесії заяву-клопотання ОСОБА_1 від 06.09.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0,25 гектара на території с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

Зобов`язати Білогородську сільську раду повторно розглянути на найближчому черговому пленарному засіданні сесії заяву-клопотання ОСОБА_2 від 24.09.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0,25 гектара на території с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ().

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.