Справа № 160/7014/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2019 року Справа № 160/7014/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі судового засідання - Чорній М.В.
за участю: представника позивача - Волошина А.А. представника відповідача - Бабій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії,-
У липні 2019 року позивач звернулася до адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області «Про відкликання з відпустки ОСОБА_1 » №249-в від 01.07.2019 р; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » №557-о від 02.07.2019 р.; поновити її на рівнозначній посаді в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та зобов`язати відповідача виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.07.2019 р. по день винесення рішення судом; звернути рішення суду до негайного виконання в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.06.2019 року №232-в вона перебувала у щорічній відпустці з 01 по 19 липня 2019 року включно. Однак, наказом відповідача «Про відкликання з відпустки ОСОБА_1 » від 01.07.2019 року №249-в її було відкликано з відпустки з 02 липня 2019 року. Підставою відкликання зазначено подання начальника управління по роботі з персоналом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області Геннадія Гребінчука від 01.07.2019 р. №1081/04-36-04-33. Одразу наказом відповідача «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » від 02.07.2019 р. №557-0 її припинено державну службу та звільнено 02 липня 2019 року з посади головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Шевченківського управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у зв`язку з набранням законної сили рішення суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за пов`язане з корупцією правопорушення. З наказом «Про відкликання з відпустки ОСОБА_1 » від 01.07.2019 р. та з наказом «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » від 02.07.2019 р. вона була ознайомлена 02.07.2019 року і того ж дня отримала трудову книжку. Позивач вважає, що зазначені накази є протиправними та підлягають скасуванню, а тому вона звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою суду від 30.07.2019 року було відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав, та з урахуванням відповіді на відзив на позовну заяву.
Представник відповідача в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.05.2019 року у справі №200/5887/19, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.06.2019 р., ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП (№8073-Х). Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.84 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням, зокрема, є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Частиною 2 ст.84 Закону №889-VIII на суб`єкт призначення покладено обов`язок звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, зокрема, у випадку зазначеному п.3 ч.1 ст.84 Закону №889-VIII, тобто у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
Так, у день набрання законної сили постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.05.2019 року у справі №200/5887/19 ОСОБА_1 була присутня у судовому засіданні під час перегляду її адміністративної справи апеляційним судом та у цей же день була присутня на робочому місці. Маючи обов`язок повідомити про результат розгляду адміністративної справи у відношенні неї своє керівництво позивач цього не зробила та у такий спосіб намагалась приховати інформацію про визнання її винною у вчиненні корупційного правопорушення. Отже після отримання відповідачем відповідного подання Прокуратури Дніпропетровської області, яка саме і повідомила суб`єкта призначення про набрання законної сили рішенням Дніпровського апеляційного суду у справі №200/5887/19 суб`єкт призначення був зобов`язаний припинити державну службу ОСОБА_1 , що й було зроблено. Таким чином, представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення свідка - ОСОБА_3 , суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.07.2017 року №688-о позивача було призначено на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування ДПІ у Шевченківському районі м.Дніпра управління податків і зборів з фізичних осіб, як таку, що пройшла за конкурсом, в порядку переведення з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 01.10.2018 року №681-0 у зв`язку зі змінами в організаційній структурі та штатному розписі позивача переведено на рівнозначну посаду головного державною ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Шевченківського управління м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.06.2019 року №232-в позивач перебувала у щорічній відпустці з 01 по 19 липня 2019 року включно.
В судовому засіданні також встановлено, що наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області «Про відкликання з відпустки ОСОБА_1 » від 01.07.2019 року №249-в позивача відкликано з відпустки з 02 липня 2019 року.
Наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » від 02.07.2019 р. №557-0 позивача припинено державну службу та звільнено її 02 липня 2019 року з посади головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Шевченківського управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у зв`язку з набранням законної сили рішення суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за пов`язане з корупцією правопорушення.
Позивач пов`язує порушеннях своїх прав, з діями відповідача про відкликання її з відпустки та із подальшим припиненням її державної служби.
Щодо правомірності прийняття наказу Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області "Про відкликання з відпустки ОСОБА_1 " №249-в від 01.07.2019 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.79 КЗпП України визначає порядок і умови надання щорічних відпусток, а також відкликання з відпустки.
Відкликання з щорічної відпустки допускається за згодою працівника лише для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства, установи, організації з додержанням вимог частини шостої цієї статті та в інших випадках, передбачених законодавством. У разі відкликання працівника з відпустки його працю оплачують з урахуванням тієї суми, що була нарахована на оплату невикористаної частини відпустки.
Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про державну службу» передбачено, що щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.
Частиною 1 статті 60 Закону України «Про державну службу» визначено, що для виконання невідкладних завдань державні службовці, які займають посади категорії "А", можуть бути відкликані із щорічної основної або додаткової відпустки, передбаченої частиною першою статті 58 цього Закону, за рішенням суб`єкта призначення, а державні службовці, які займають посади категорій "Б" і "В" - за наказом (розпорядженням) керівника державної служби. Порядок відкликання державних службовців із щорічних відпусток затверджується Кабінетом Міністрів України.
В силу ч.3 ст.12 Закону «Про відпустки» від 15.11.1996 р. № 504/96-ВР (далі -Закон №504/96-ВР), відкликання з щорічної відпустки допускається за згодою працівника лише для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайною усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства з додержанням вимог частини 1 цієї статті та в інших випадках, передбачених законодавством. У разі відкликання працівника з відпустки його працю оплачують з урахуванням тієї суми, що була нарахована на оплату невикористаної частини відпустки.
Постановою КМУ від 25.03.2016 р. № 230 було затверджено Порядок відкликання державною службовця із щорічної відпустки (надалі - Порядок).
Відповідно до п.3 Порядку визначено, що підставою для відкликання державного службовця із щорічної відпустки є необхідність виконання невідкладного завдання, про яке не було і не могло бути відомо під час надання щорічної відпустки, за умови неможливості виконання такого завдання іншою уповноваженою на це особою.
Згідно з п.4 Порядку визначено, що відкликання із щорічної відпустки державного службовця, який займає посаду категорії "А", здійснюється за рішенням суб`єкта призначення, яке реалізується шляхом видання наказу (розпорядження).
Відкликання із щорічної відпустки керівника державного органу або його заступника, який займає посаду державної служби категорії "Б", здійснюється за рішенням керівника -державної служби органу вищого рівня, який є суб`єктом призначення, шляхом видання відповідного наказу (розпорядження).
Відкликання із щорічної відпустки інших державних службовців, які займають посади категорії "Б" чи "В", здійснюється за рішенням керівника державної служби державного органу, яке приймається у формі відповідного наказу (розпорядження).
В силу п.5 Порядку визначено, що рішення про відкликання із щорічної відпустки (далі - рішення про відкликання) приймається суб`єктом призначення або керівником державної служби стосовно:
2) державного службовця, який займає посаду категорії "Б" чи "В", за наявності:
ініціативи керівника державної служби органу вищого рівня, який є суб`єктом призначення щодо керівника державного органу або його заступника;
ініціативи керівника державної служби щодо керівників самостійних структурних підрозділів та інших державних службовців, які безпосередньо йому підпорядковані:
обґрунтованого подання керівника самостійного структурного підрозділу на підставі повідомлення безпосереднього керівника про необхідність відкликання державного службовця, який працює в такому структурному підрозділі.
Відповідно до п.6 Порядку передбачено, що проект наказу (розпорядження) про відкликання державного службовця готується службою управління персоналом державного органу. Зазначення в наказі (розпорядженні) невідкладного завдання, яке стало підставою для відкликання державного службовця, є обов`язковим.
Пунктом 7 Порядку передбачено, що стосовно прийнятого рішення про відкликання та необхідності виконання невідкладного завдання служба управління персоналом державного органу повідомляє державному „..службовцю з використанням засобів телефонного та електронного (за наявності) зв`язку, а також поштового зв`язку не пізніше ніж за п`ять календарних днів до такого відкликання.
У разі необхідності виконання особливо важливих завдань для відвернення стихійного лиха, захисту та/або збереження життя і здоров`я громадян, забезпечення захисту та/або відновлення прав чи інтересів людини або громадянина стосовно прийнятого рішення про відкликання служба управління персоналом державною органу повідомляє державному службовцю з використанням засобів телефонною та електронного (за наявності) зв`язку не пізніше ніж за два календарні дні до такого відкликання.
Пунктом 8 Порядку визначено, що у день прибуття на роботу служба управління персоналом державного органу ознайомлює в установленому порядку державного службовця з наказом (розпорядженням) про його відкликання та надає завірену копію такого наказу (розпорядження).
Так, в порушення пункту 3 Порядку позивача відкликали з відпустки не у зв`язку із необхідністю виконання невідкладного завдання, а для фактично вручення наказу про звільнення. Всупереч пункту 6 Порядку в оскаржуваному наказі взагалі відсутнє невідкладне завдання, яке стало підставою для відкликання з відпустки. Замість цього зазначено, що підставою є подання начальника управління по роботі з персоналом ІУ ДФС у Дніпропетровській області Геннадія Гребінчука від 01.07.2019 р. №1081/04-36-04-33.
В порушення пункту 5 Порядку рішення про відкликання із щорічної відпустки приймалось не за наявності обґрунтованого подання керівника самостійного структурною підрозділу або ініціативи керівника державної служби, а по суті за ініціативою начальника управління по роботі з персоналом ГУ ДФС у Дніпропетровській області, який надав подання від 01.07.19 р. №1081/04-36-04-33, а вже сам наказ прийнято в.о. начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
В судовому засіданні представник позивача зазначив, що всупереч пункту 7 Порядку позивачу було повідомлено про відкликання з відпустки на наступний день прийняття оскаржуваного наказу, тобто 02.07.2019 р., а не за п`ять календарних днів до такого відкликання. Повідомила позивача не служба управління персоналом державного органу, а безпосередньо заступник начальника відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Шевченківського управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області. В порушення пункту 8 Порядку позивача лише ознайомили з наказом, однак копію їй надано лише 11.07.2019 р., коли вона звернулась до управління по роботі з персоналом з усним проханням.
Щодо правомірності прийняття наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 " №557-о від 02.07.2019 року, суд зазначає таке.
В оскаржуваному наказі, як одна із підстав для припинення трудового договору, зазначено п.7 статті 36 КЗпП України.
Відповідно до зазначеної норми підставою припинення трудового договору є зокрема, набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи.
В силу ч.1 ст.371 КПК України суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду.
Згідно з ст.373 КПК України є виправдувальний та обвинувальний вирок.
Так, щодо позивача не було ухвалено вироку суду в кримінальному провадженні, а було винесено постанову про визнання винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 1 700 грн.
Щодо зазначення в оскаржуваному наказі про подання в порядку ч.3 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» Прокуратури Дніпропетровської області від 27.06.2019 №05/32-1257 вих-19, то чинним законодавством не передбачена така підстава для припинення трудового договору (звільнення), як подання прокуратури.
В судовому засіданні представник позивача також зазначив, що по-перше, позивач не здійснювала корупційного правопорушення. Виходячи з визначення корупційного правопорушення, що міститься у ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», саме за корупційні правопорушення адміністративна відповідальність не передбачена. Отже позивач притягувався до адміністративної відповідальності «за пов`язане з корупцією правопорушення». По-друге, в жодному нормативно-правовому акті не має імперативної норми щодо зобов`язання повідомляти про результат розгляду адміністративної справи, у зв`язку із чим твердження про приховування інформації про визнання винною в адміністративній справі є необґрунтованими.
За таких обставин, суд вважає за можливе визнати протиправними та скасувати накази Головного управління ДФС у Дніпропетровській області "Про відкликання з відпустки ОСОБА_1 " №249-в від 01.07.2019 року та "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 " №557-о від 02.07.2019 року.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права щодо поновлення її на рівнозначній посаді в ГУ ДПС у Дніпропетровській області та зобов`язати відповідача виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.07.2019 р. по день винесення рішення судом, суд зазначає таке.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконною переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений па попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 р. за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.
Як було зазначено вище, позивач працювала на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Шевченківського управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, з якої її було звільнено.
Ухвалою суду від 09.10.2019 року було замінено відповідача у справі №160/7014/19 з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на Головне управління ДПС у Дніпропетровській області. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 "Про утворення державної податкової служби України та Державної митної служби України" встановлено, що державна податкова служба України є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої державної фіскальної служби України у відповідних сферах діяльності. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" реорганізовано Головне управління у ДФС Дніпропетровській області шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
За таких обставин, суд вважає за можливе лише зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області розглянути питання щодо поновлення ОСОБА_1 на іншій посаді не нижче ніж попередня, або на посаді за її згодою та розглянути питання щодо виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.07.2019 року по день винесеного судового рішення, а у задоволенні решти позову відмовити.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає за можливе позовну заяву задовольнити частково, з викладених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України,-
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області "Про відкликання з відпустки ОСОБА_1 " №249-в від 01.07.2019 року.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 " №557-о від 02.07.2019 року.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області розглянути питання щодо поновлення ОСОБА_1 на іншій посаді не нижче ніж попередня, або на посаді за її згодою.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області розглянути питання щодо виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.07.2019 року по день винесеного судового рішення.
У задоволенні решти позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складений 15.11.2019 року.

Суддя К.С. Кучма