Справа № 560/1712/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1712/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

26 листопада 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

за участю: секретаря судового засідання: Михайленко К. Т.,

представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року (повний текст рішення складено 18.09.2019 року, м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № від 20.05.2019 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.10.2018 року нею була подана податкова декларація з єдиного податку за третій квартал 2018 року, відповідно до якої сума узгодженого податкового зобов`язання становила 185750,00 грн., яка була своєчасно сплачена нею 19.11.2018 року. У той же час, при сплаті єдиного податку було допущено помилку і замість розрахункового рахунку Мокроволянської сільської ради Білогірського району єдиний податок був зарахований на рахунок Білогірської селищної ради. Виявивши помилку 27.11.2018 року позивач звернулась з заявою до Ізяславського управління ГУ ДФС у Хмельницькій області з проханням зарахувати на вірний рахунок (Мокроволянської сільської ради Білогірського району) кошти, помилково сплачені нею на інший рахунок. Позивач зазначає, що єдиний податок був зарахований на рахунок Мокроволянськї сільської ради частинами, у період з 22.12.2018 року по 29.12.2018 року, що призвело до затримки сплати єдиного податку більш як на 30 календарних днів. Під час перевірки питання своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання по єдиному податку за ІІІ квартал 2018 року дані обставини були виявлені та описані у акті, на підставі якого прийняте оскаржене рішення, з яким позивач не погоджується.

Відповідач на адресу суду першої інстанції надіслав відзив на адміністративний позов, де зазначив, що за позивачем рахувалось узгоджене податкове зобов`язання зі сплати єдиного податку за третій квартал 2018 року, граничний термін сплати - 19 листопада 2018 року. Хоч позивач 19.11.2018 року і сплатила задекларовану суму податку в розмірі 185750,00 грн., однак допущена помилка призвела до порушення граничних строків сплати податкового зобов`язання та виникнення заборгованості по рахунку. Крім цього, відповідач вважає, що оскільки позивач самостійно допустив помилку у зарахуванні коштів на сплату податків та зборів, податкове рішення є законним та просить відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Ш" № від 20.05.2019 р. про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 37150,00 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання/авансових внесків за платежем єдиний податок з фізичних осіб.

Стягнуто на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 к.) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Не погоджуючись із судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначив, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стала несвоєчасна сплата узгодженої суми грошового зобов`язання, що самостійно визначене платником податків та не сплачене протягом строків, визначених цим кодексом. Факт несплати податкових зобов`язань підтверджується інтергованою карткою платника податків, яка ведеться відповідно до Порядку ведення органами ДФС оперативного обліку податків і зборів до бюджетів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422. Таким чином, відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2019 року прийняте ГУ ДФС у Хмельницькій області на підставі акта перевірки від 22.04.2019 року та яким визначено суму грошового зобов`язання ФОП ОСОБА_1 зі сплати штрафної санкції в сумі 37150,00 грн. винесено на підставі, у межах повноважень контролюючого органу та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 року відкрито апеляційне провадження по справі, а ухвалою суду від 12.11.2019 року справу призначено до апеляційного розгляду в режимі відеоконференеції.

11.11.2019 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Головного управління ДФС у Хмельницькій області про заміну сторони по справі. Клопотання мотивоване тим, що згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 "Про утворення територіальних органів державної податкової служби" визначено територіальні органи Державної податкової служби правонасупниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови у відповідних сферах діяльності. Відповідно до ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Враховуючи вищезазначене, клопотання Головного управління ДФС у Хмельницькій області про заміну сторони по справі задоволено та замінено сторону по справі з Головного управління ДФС у Хмельницькій області його правонаступником на Головне управління ДПС у Хмельницькій області.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 08.08.2018 року взята на облік в органах Державної фіскальної служби як фізична особа-підприємець, платник єдиного податку третьої групи оподаткування. 30 жовтня 2018 року позивачем була подана податкова декларація платника єдиного податку 3-ї групи за третій квартал 2018 року, реєстраційний № 5999, відповідно до якої сума узгоджених податкових зобов`язань становить 185 750,00 грн. 19 листопада 2018 року ОСОБА_1 сплатила узгоджене податкове зобов`язання з єдиного податку в розмірі 185750,00 грн. на розрахунковий рахунок Білогірської селищної ради, що підтверджується платіжним дорученням №3 (а.с. 12) і ніким у справі не оспорюється. У той же час, при сплаті узгодженого податкового зобов`язання було допущено помилку і замість розрахункового рахунку Мокроволянської сільської ради Білогірського району, до якої належить с. Окіп, де зареєстрована позивач, податок був зарахований на рахунок Білогірської селищної ради того ж району. Самостійно виявивши дану помилку, позивач звернулась до відповідача з заявою вх. №7237 від 27.11.2018 року про зарахування цих коштів на вірний рахунок Мокроволянської сільської ради. Згодом вищезазначені кошти дійсно були зараховані на відповідний рахунок Мокроволянськї сільської ради, частинами, у період з 22.12.2018 року по 29.12.2018 року, а саме в такому порядку: 28012,89 грн. перераховано 22.12.2018р.; 140,00 грн. перераховано 26.12.2018р.; 58791,78 грн. перераховано 27.12.2018р.; 4458.44 грн. перераховано 29.12.2018р.; 7087,16 грн. перераховано 29.12.2018р.; 87259,73 грн. перераховано 29.12.2018р. Зазначене і призвело до затримки більш як на 30 календарних днів сплати єдиного податку на правильний рахунок.

ГУ ДФС у Хмельницькій області 22 квітня 2019 року проведено камеральну перевірку позивача з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання по єдиному податку за ІІІ квартал 2018 року та складено акт перевірки від 22.04.2019 року №253/22-01-52-06/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення вимог пункту 57.1 ст. 57 та п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України. На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області прийняте спірне податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № від 20.05.2019 р. про накладення штрафу за порушення строку сплати грошового зобов`язання з єдиного податку в розмірі 20%, що становить 37150,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням контролюючого органу, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 19.11.2018 року фактично та у повному обсязі сплатила узгоджене податкове зобов`язання з єдиного податку в розмірі 185750,00 грн., тобто зробила це до закінчення граничного строку сплати зобов`язання, встановленого 19 листопада 2018 року, про що свідчить платіжне доручення №3. Кошти одержані банком 19.11.2018 року. При цьому, помилкове зазначення неправильного рахунку отримувача коштів не є правовою підставою для висновку про несплату податку у визначений законодавством строк, оскільки допущена помилка не спричинила настання негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та в подальшому була самостійно виявлена позивачем та усунута, а кошти спрямовані за належністю. Позивачем вчинені всі необхідні дії для повного та своєчасного виконання свого податкового обов`язку зі сплати грошового зобов`язання. До того ж, оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, помилкове визначення розрахункового рахунку у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не спричинило настання негативних наслідків або збитків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Статтею 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (ст. 31 ПК України)

Положеннями п.57.1 ст.57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до абз. 2 п. 294.1 ст. 294 ПК України податковим періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал. Згідно з п. 295.3 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Пункт 126.1 статті 126 ПК України передбачає, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. Зокрема, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 22.4 статті 22 Закону України від 5 квітня 2001 року №2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до бюджету.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого і покладено на контролюючі органи.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 19.11.2018 року фактично та у повному обсязі сплатила узгоджене податкове зобов`язання з єдиного податку в розмірі 185750,00 грн., тобто зробила це до закінчення граничного строку сплати зобов`язання, встановленого 19 листопада 2018 року, про що свідчить платіжне доручення №3. Кошти одержані банком 19.11.2018 року.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що помилкове зазначення неправильного рахунку отримувача коштів не є правовою підставою для висновку про несплату податку у визначений законодавством строк, оскільки допущена помилка не спричинила настання негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та в подальшому була самостійно виявлена позивачем та усунута, а кошти спрямовані за належністю.

В даному випадку, позивачем вчинені необхідні дії для повного та своєчасного виконання свого податкового обов`язку зі сплати грошового зобов`язання. Враховуючи, що суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, помилкове визначення розрахункового рахунку у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не спричинило настання негативних наслідків або збитків.

Крім того, варто погодитись, не зрозуміло чому кошти на підставі заяви платника, який самостійно виявив помилку, почали перераховуватись на вірний рахунок лише майже через місяць після подачі такої заяви. Зазначене, в свою чергу, також свідчить про необґрунтованість позиції відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2019 року у справі № 826/24675/15. Верховний суд прийшов до висновку, що помилка під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, має кваліфікуватись як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України. Крім того, Верховний Суд України зазначив, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у визначений законодавством строк, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до бюджету. Аналогічна позиція висловлена у постановах ВС від 12 червня 2018 року у справі №826/1/16 (К/9901/28108/18), від 17 січня 2018 року у справі №2а-2686/09/2670 (К/9901/2649/18).

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС не доведено правомірність своїх дій при при нарахуванні податковим органом штрафної санкції та винесенні податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № від 20.05.2019 р., відтак позовні вимоги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 підлягали задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що решта доводів апеляційної скарги не спростовують правомірності прийнятого рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні позивачем норм процесуального права, а відтак підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 листопада 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.