Справа № 320/2087/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року справа № 320/2087/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, у якому позивач з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 35-38) просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 14.03.2019 ВП №51542090, винесену головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Михайленко О.В.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2019 ВП №58636504, винесену державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Давидюк О.А.;

- зобов`язати Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області зняти арешт з автомобіля марки Пежо 290 д.н. НОМЕР_1 по виконавчому провадженню №51542090.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та стягувачем, Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" було досягнуто примирення, внаслідок чого стягувач 10.10.2017 року направив на адресу Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області заяву про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". Отже, відповідачем не було стягнуто кошти в примусовому порядку по даному виконавчому провадженню, а тому у відповідача не було правових підстав виносити постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав до суду відзив, в якому зазначив, що стягувач подав заяву про повернення виконавчого документа відповідно до п. 1 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", а тому керуючись положеннями ч. 1, 3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору та відкрив виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору. Також, позивач зазначає, що правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 15.02.2018 у справі № 910/1587/13 не може бути врахована до даних спірних правовідносин.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.06.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №320/2087/19, призначено судове засідання на 13.06.2019, витребувано докази від сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.06..2019 витребувано докази по справі від Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 витребувано докази від Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 зупинено провадження у справі №320/2087/19 до набрання законної сили судовим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/15986/15-ц (номер провадження 2/357/384/16).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 поновлено провадження в адміністративній справі та постановлено, що справа буде розглядатися одноособово суддею Кушновою А.О. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 закрито провадження у справі в частині зобов`язання Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області зняти арешт з автомобіля марки Пежо 290 д.н. НОМЕР_1 по виконавчому провадженню №51542090.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Білоцерківським МВМ №1 ГУ МВС України в Київській області 24 березня 2010 (а.с. 54-57) Позивач зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач є власником легкового автомобіля PEUGEOT 290, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 67-68).

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2016 у справі № 2/357/15986/15-ц, яке набрало законної сили 28.04.2016, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованість в розмірі 56959,58 грн. та судові витрати в розмірі 18433,63 грн. (а.с. 49-53).

Згідно виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2/357/15986/15-ц, провадження 2/357/384/16, виданого 04.05.2016, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованість в розмірі 56959,58 грн. та судові витрати в розмірі 18433,63 грн. (а.с. 122).

Представник Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" 01.07.2016 звернувся до Міського ВДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції з заявою про примусове виконання рішення - виконавчого листа № 2/357/384/16 (а.с. 120-121). Повноваження представника стягувача посвідчуються довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Є.В. від 11.01.2016, зареєстрованої в реєстрі за № 46 (а.с. 123-125).

Постановою головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Михайленко О.В. від 04.07.2016 було відкрито виконавче провадження ВП № 51542090 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/384/16 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/15986/15-ц, виданого 04.05.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованості в розмірі 56959,58 грн. та судових витрат в розмірі 18433,63 грн. (а.с. 118-119).

Представник стягувача звернувся до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з заявою про повернення виконавчого листа № 2/357/384/16, виданого 04.05.2016 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованості в розмірі 56959,58 грн. та судових витрат в розмірі 18433,63 грн. стягувачу в порядку п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 169). Повноваження представника посвідчуються довіреністю від 11.04.2018, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим В.І., зареєстрованої в реєстрі за № 517 (а.с. 10-101)

Заява була надіслана відповідачу 10.10.2017 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням зі штрихкодовим ідентифікатором 978, про що свідчить копія квитанції ПАТ "Укрпошта" (а.с. 169).

Заява стягувача про повернення виконавчого листа стягувачу в порядку п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" була отримана відповідачем в рекомендованому поштовому відправленні зі штрихкодовим ідентифікатором 26.11.2018, про що свідчить відмітка про реєстрацію вхідної кореспонденції (а.с. 98) та копія поштового конверту (а.с. 102).

Позивачем 18.12.2017 подано до Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області заяву про закриття виконавчого провадження ВП 51542090 та скасування заходів примусового виконання рішення суду (а.с. 96). Заява була отримана відповідачем 18.12.2018, про що свідчить відмітка про реєстрацію вхідної кореспонденції.

Відповідачем у відповіді № 10987 від 21.02.2019 відмовлено в скасуванні арешту, накладеного на майно позивача (а.с. 95). Відповідь отримана позивачем 22.02.2019, про що свідчить власноручний підпис позивача.

Постановою головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Михайленко Оксани Володимирівни ВП № 51542090 від 14.03.2019 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 170542,14 грн. (а.с. 92). Постанова була надіслана позивачу за вих. № 15554 від 14.03.2019 (а.с. 92).

Постановою державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Давидюк Оленою Андріївною ВП № 58636504 від 18.03.2019 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови № ВП 51542090, виданої 14.03.2019 Білоцерківським міським відділом ДВС ГТУЮ у Київській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 170542,14 грн. (а.с. 86). Постанова була отримана позивачем особисто 27.03.2019, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 86).

Постановою головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Михайленко Оксани Володимирівни ВП № 51542090 від 14.03.2019 стягнуто з ОСОБА_1 витрати виконавчого провадження в сумі 369,00 грн. (а.с. 91). Постанова була надіслана позивачу за вих. № 15556 від 14.03.2019 (а.с. 91).

Постановою головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Михайленко Оксани Володимирівни ВП № 51542090 від 14.03.2019 повернуто виконавчий лист № 2/357/384/16, виданий 04.05.2016 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" стягувачеві (а.с. 90). Постанова була отримана позивачем 27.03.2019, про що свідчить його власноручний підпис (а.с. 90).

Згідно Довідки № В2С-504/401 від 05.06.2018, виданої заступником керуючого Відділенням з контрольно-операційної діяльності Відділення ПУМБ в м. Біла Церква, станом на 05.06.2018 ОСОБА_1 повністю виконав свої кредитні зобов`язання. Претензій банк не має (а.с. 47).

Не погоджуючись з рішеннями суб`єкту владних повноважень про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Стосовно визнання протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 51542090 від 14.03.2019 та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 58636504 від 18.03.2019 суд виходить із такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку на час виникнення спірних правовідносин визначалися Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року

№ 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 18 Закону № 1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частинами першою та другою статті 27 Закону №1404-VIII із змінами, внесеними Законом № 2475-VIII від 03.07.2018, передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу вказаної норми суд приходить до висновку, що частина перша та друга статті 27 Закону №1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем.

Разом з тим, ця стаття передбачає вичерпний перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що частина третя статті 40 Закону №1404-VIII є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила, встановлені частинами першою та другою статті 27 зазначеного закону - не можуть застосовуватися.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на правову позицію, висловлену Верховним Судом в постанові від 15.02.2018 року у справі № 910/1587/13, стосовно виконання рішення суду як умови стягнення виконавчого збору з огляду на таке.

Верховним Судом в постанові від 15.02.2018 року у справі № 910/1587/13 було висловлено правовий висновок щодо застосування положень статті 27 Закону №1404-VIII, відповідно до якого обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

Натомість, редакція статті 27 Закону №1404-VIII, щодо застосування якої Верховним Судом висловлено правову позицію, встановлювала виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

У той самий час, як на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору розмір виконавчого збору встановлювався частиною 2 ст. 27 Закону №1404-VIII (в редакції, з урахуванням змін, внесених Законом № 2475-VIII від 03.07.2018) в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже, Законом № 2475-VIII від 03.07.2018 було змінено базу та порядок визначення розміру виконавчого збору, із якого виходив Верховний Суд під час формулювання зазначеної правової позиції.

Відповідно до пункту частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно частини 5 статті 37 Закону №1404-VIII, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Суд не бере до уваги посилання позивача на добровільне виконання рішення суду з огляду на таке.

Судом встановлено, що стягувач ПАТ "ПУМБ" у заяві про повернення виконавчого документа стягувачу зазначив підставою повернення виконавчого документа саме пункт 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII, у той самий час, як закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом передбачено пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини 9 статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивачем під час розгляду справи не надано доказів надання відповідачу заяв, довідок або будь-яких інших доказів, які свідчили б про повне фактичне виконання позивачем рішення згідно з виконавчим документом до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Так само докази виконання позивачем рішення згідно з виконавчим документом до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не були надані суду протягом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд також бере до уваги, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо неповернення виконавчого документа стягувачу згідно його заяви, не була визнана протиправною, сторони виконавчого провадження ВП № 51542090 не оскаржували бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо неповернення виконавчого документа. Так само не була оскаржена постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім того, позивачем не була доведена обставина отримання відповідачем заяви про повернення виконавчого документа стягувачеві, відправленої представником ПАТ "ПУМБ" засобами поштового зв`язку в рекомендованому відправленні зі штрихкодовим ідентифікатором 978, у той самий час відповідачем було надані належні та допустимі докази отримання заяви представника ПАТ "ПУМБ" про повернення виконавчого документа стягувачеві 26.11.2018, про що свідчать поштовий конверт рекомендованого відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 971 з відміткою відділення зв`язку про надходження відправлення 21.11.2018 (а.с. 102).

Стосовно вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень суд виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 ст. 48 Закону №1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем під час примусового виконання виконавчого листа № 2/357/384/16 в межах виконавчого провадження ВП № 51542090 вживалися заходи примусового виконання.

Так, на здійснення заходів примусового виконання виконавчого документу відповідачем було надіслано запит до Білоцерківської міської ради за вих. № 15285 від 27.04.2017 про встановлення інформації щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , 1967 р .н., згідно відповіді Білоцерківської міської ради від 15.05.2017 № 151/1, інформація щодо реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_1 , 1967 р.н. в управлінні адміністративних послуг Білоцерківської міської ради відсутня (а.с. 114).

Боржник ОСОБА_1 викликався до державного виконавця згідно виклику від 03.10.2017 № 48885 (а.с. 103), супровідного листа від 21.07.2016 (а.с. 118).

Відповідачем в ході примусового виконання виконавчого документа отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 8560170 від 22.04.2017 (а.с. 115-117) та Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 9879233 від 27.09.2017 (а.с. 104-105) .

Згідно відповіді № від 25.04.2017 на запит № 27286014 від 22.04.2017 до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня (а.с. 113).

Згідно відповіді № від 25.04.2017 на запит № 27286013 від 22.04.2017 до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває (а.с. 113).

Згідно відповіді № від 24.04.2017 на запит № 27286011 від 22.04.2017 до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії, щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , інформацію не знайдено (а.с. 113).

Згідно відповіді № від 24.04.2017 на запит № 27286012 від 22.04.2017 до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , інформацію не знайдено (а.с. 113).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України від 25.04.2017, за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 зареєстровано транспортний засіб НОМЕР_5 1992 року випуску, дата реєстрації 13.06.2013 (а.с. 109).

Постановою державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кучерук Катериною Анатоліївною ВП № 51542090 від 25.04.2017 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 (а.с. 111). Про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження свідчить Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 52095589 від 25.04.2017 (а.с. 112).

Постанова ВП № 51542090 від 25.04.2017 була надіслана до Реєстраційного сервісного центру МВС в Київській області Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 111).

Згідно повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Київській області Міністерства внутрішніх справ України від 29.05.2017 № 31/10-2263, відповідно до постанови ВП № 51542090 від 25.04.2017 на транспортний засіб, що зареєстрований за гр. ОСОБА_1 , накладено арешт (а.с. 110).

Постановою державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кучерук Катериною Анатоліївною ВП № 51542090 від 18.07.2017 оголошено в розшук транспортні засоби PEUGEOT 290, д.н.з. НОМЕР_1 , MERSEDES-BENZ VITO, д.н.з. НОМЕР_6 , ПР ABI JUBILEE EQUERRY, д.н.з. НОМЕР_7 (а.с. 107).

Постанова ВП № 51542090 від 18.07.2017 була надіслана до Управління превентивної діяльності ГУ НП в Київській області (а.с. 107).

Згідно повідомлення Управління інформаційної підтримки та координації поліції "102" Головного управління Національної поліції в Київській області від 13.09.2017 № 2911/109/27/01-2017, відповідно до постанови від 18.07.2017 ВП 51542090 ТЗ з ДНЗ АІ 4142 ЕЕ , АІ7148ВМ оголошено в розшук за системою "ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж" від 06.09.2017 (а.с. 106).

05.11.2018 поліцейським СРП старшим сержантом поліції на 320 км автодороги Стрий-Знам`янка було здійснено огляд та затримання транспортного засобу марки PEUGEOT, д.н.з. НОМЕР_1 , про що свідчить протокол огляду та затримання транспортного засобу від 05.11.2018 (а.с. 46).

Відповідно до положень частин 1-3 статті 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що виносячи постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 51542090 від 14.03.2019 та постанову про відкриття виконавчого провадження № 58636504 від 18.03.2019 суб`єкт владних повноважень діяв обґрунтовано, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

В силу положень ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи були надані належні та допустимі докази на підтвердження дій відповідача

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв обґрунтовано, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, то судові витрати не відшкодовуються позивачу.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 28.11.2019.

Суддя Кушнова А.О.