Справа № 520/11277/18
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 листопада 2019 р. № 520/11277/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.О.,

за участю представників: позивача Фоменка П.М., відповідача Мякоти Т.М., Єфіменко А.В., третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Нововодолазької селищної ради (вул. Донця Григорія, буд. 14, смт Нова Водолага, Нововодолазький район, Харківська область, 63202, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057 ), про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_2 , з адміністративним позовом до Нововодолазької селищної ради, в якому просить суд: визнати таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, а тому протиправним та скасувати Рішення XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради № 816 від 25 січня 2017 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Скасовано ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року. Справу № 520/11277/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Нововодолазької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Колегія суддів Другого апеляційного адміністративного суду, скасовуючи ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2019, виходила з того, що оскаржуване рішення навіть після формального визнання його таким, що втратило чинність, продовжує застосовуватися до врегулювання спірних правовідносин. В свою чергу, позбавлення ОСОБА_2 можливості визнати оскаржуване рішення протиправним у судовому порядку унеможливить захист її прав та інтересів та порушить право на справедливий суд.

Вказана адміністративна справа надійшла до провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Білової О.В. 01.10.2019.

Ухвалою суду від 04.10.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління ДПС у Харківській області, призначено до розгляду адміністративну справу у підготовчому судовому засіданні, витребувані докази.

Протокольною ухвалою суду від 18.11.2019 закрито підготовче провадження, здійснено розгляд справи по суті в день закриття підготовчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі спірного Рішення XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради № 816 від 25 січня 2017 року позивачу були визначені податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Позивач вважає, що Рішення XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради № 816 від 25 січня 2017 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, а саме ч.5 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо дати набрання ним чинності, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача з позовними вимогами не погодився та подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством, а спірне рішення також відповідає вимогам податкового законодавства, у відповідність з яким відповідач мав привести своє рішення.

Представником третьої особи, Головного управління ДПС у Харківській області, до суду надані пояснення, в яких зазначено, що на підставі спірного нормативно-правового акту ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.07.2018 № 0-2020, яким визначені податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Представник позивача - Золотько Інни Володимирівни Фоменко ОСОБА_3 . в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача - Нововодолазької селищної ради Мякота Т.М., Єфіменко А.В. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник третьої особи Головного управління ДПС у Харківській області Міронов А.А. в судовому засіданні підтримав позицію відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи встановив такі обставини.

07.12.2018 за допомогою засобів поштового зв`язку позивач звернулася до суду з цим позовом про визнання протиправним та скасування рішення XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради № 816 від 25 січня 2017 року.

Судом встановлено, що рішення XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради від 25.01.2017 № 816 Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради було доведено до відома населення шляхом опублікування в друкованому засобі масової інформації - газеті Водолазький кур`єр (випуск № 4 (1252) від 28.01.2017), про що Нововодолазькою селищною радою зазначено у відзиві, копія відповідної газети долучена до матеріалів справи (а.с.32).

Відповідно до п.5 вказане рішення набирає чинності з 01.01.2017 року.

Згідно з рішенням III сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 12 липня 2017 року № 163 Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради(а.с. 46-48), яке набрало чинності з 01.01.2018, рішення XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради від 25.01.2017 № 816 Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради втратило чинність.

Таким чином, спірне рішення XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради від 25.01.2017 № 816 Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради визначалися ставки податку на майно на 2017 рік.

Як вбачається з пояснень представника третьої особи, ГУ ДФС у Харківській області, прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 25.07.2018 № 0-2020 позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, саме за 2017 рік, що також відповідає змісту вказаного податкового повідомлення-рішення. Позивач вказане податкове повідомлення-рішення отримала 01.08.2018, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням, залученим до матеріалів справи.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_2 у власності перебуває: - нежитлова будівля - комплекс будівель та споруд (м`сопереробний), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Дата державної реєстрації: 19.10.2013. Дата державної власності припинення: 27.10.2017. Загальна площа об`єкту нежитлової нерухомості: 5195,30 кв.м.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПКУ).

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік стосовно вказаного об`єкту нежитлової нерухомості нараховано згідно з Рішенням Нововодолазької селищної ради XVIII сесії VII скликання від 25 січня 2017 року № 816 «Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради».

Пунктом 1.4.1 вказаного рішення № 816 встановлено, що ставка податку для інших об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлено в розмірі 1,5% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Також представник третьої особи зазначив, що ГУ ДФС у Харківській області згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та відповідно до п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.04.2018 № 0-2020, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2018 рік у розмірі 25 000 гривень.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 24.04.2018 № 0-2020 стосується визначення податкового зобов`язання за 2018 рік, тому обставини його прийняття не мають значення при розгляді цієї справи, оскільки у 2018 році спірний нормативно-правовий акт вже не діяв.

При наданні оцінки строку звернення позивача до суду з позовом суд виходить з наступного.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Суд зазначає, що дія нормативно-правового акту є постійною тривалий час і не обмежується його разовим застосуванням. Відповідно, чинним нормативно-правовим актом суб`єктивні права, свободи чи інтереси можуть порушуватися неодноразово, тобто постійно, упродовж усього часу чинності такого акту.

Тому, факт порушення прав, свобод чи інтересів, у разі дії чинного нормативно-правового акту, може мати триваючий характер. Оскільки чинний нормативно-правовий акт може обумовлювати триваюче порушення суб`єктивних прав, свобод чи інтересів, то, відповідно, строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід розраховувати від усього часу чинності (тривалості дії) нормативно-правового акту.

Отже, обчислюючи строк звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження нормативно-правового акту, необхідно брати до уваги таке:

- багаторазове застосування та триваюча дія (тривала чинність) нормативно-правового акту;

- дійсність факту перебування суб`єкта у відносинах, які регулюються нормативно-правовим актом;

- дата факту порушення прав, свобод, інтересів, тобто - коли саме особа (позивач) дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

- чи є чинним нормативно-правовий акт, яким порушено права, свободи, інтереси особи (позивача);

- чи перебуває особа (позивач) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і який оскаржується до адміністративного суду;

- коли вступила особа (позивач) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і, коли з них вибула?

Наведене узгоджується із правовим висновком об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.03.2019 року у справі № 712/8985/17.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивач дізналася про застосування відносно неї спірного Рішення XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради № 816 від 25 січня 2017 року, отримавши 01.08.2018 податкове повідомлення-рішення від 25.07.2018 № 0-2020, суд приходить до висновку, що позивачем дотриманий строк звернення до суду з даним позовом.

Щодо заявлених у позові позовних вимог про визнання таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, а тому протиправним та скасування Рішення XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради № 816 від 25 січня 2017 року, суд зазначає про таке.

Статтею 264 КАС України врегульовані особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 264 КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Відповідно до ч. 9 ст. 264 КАС України суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

Згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З аналізу зазначених норм КАС України суд приходить до висновку, що позивач має право оскаржити нормативно-правовий акт органу місцевого самоврядування протягом всього строку його чинності, тобто дійсність нормативно-правового акту на момент розгляду справи судом є умовою визнання його нечинним або скасування.

Оскільки судом встановлено, що спірне рішення відповідача не застосовується для регулювання податкових правовідносин з 01.01.2018 (втратило чинність з 01.01.2018), отже не є діючим, воно не може бути визнано нечинним або скасоване у судовому порядку, отже в частині позовних вимог про скасування рішення належить відмовити.

При цьому суд зазначає, що оскільки оскаржуване рішення навіть після формального визнання його таким, що втратило чинність, продовжує застосовуватися до врегулювання правовідносин за участі позивача, тому захист прав ОСОБА_2 судом можливий також у разі, якщо при розгляді справи буде встановлено саме порушення прав позивача у зв`язку з ухваленням спірного нормативно-правового акту, через що є можливим визнання спірного рішення протиправним.

Отже, з урахуванням вказаних висновків, суд вважає за необхідне дослідити порядок прийняття спірного нормативно-правового акту та встановити, чи були порушені ним права позивача. Для цього суд виходить з таких приписів діючого законодавства.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21 травня 1997 року.

Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 26 вищезазначеного Закону (тут та надалі нормативно-правові акти в редакції, яка діяла на момент прийняття спірного рішення) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71 -VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається із: податку на майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю та запроваджено низку правових норм, що врегулювали питання справляння місцевих податків.

Згідно із пунктом 10.3 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Зважаючи на зміст наведених законодавчих норм, встановлення податку на майно, зокрема, в частині податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є повноваженням місцевої ради, яке реалізується шляхом прийняття відповідного рішення.

20 грудня 2016 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» № 1791-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017

Пунктом 4 розділу II Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону № 1791-VIII встановлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Отже, законодавцем визначені виключення з податкового законодавства в частині порядку прийняття рішень органами місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону. Одночасно вказаним законом змінені максимальні розміри ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року

Відповідно до пункту 4.5 статті 4 Податкового кодексу України при встановленні або розширенні існуючих податкових пільг такі пільги застосовуються з наступного бюджетного року.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до підпункту 12.4.3 пункту 12.4 ст. 12 Податкового кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать: до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Відповідно до пункту 12.5 статті 12 ст. 12 Податкового кодексу України до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Отже, перелічені вище умови та порядок прийняття рішень та внесення до них змін про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг не застосовуються з 01.01.2017 при прийнятті рішень органами місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання Закону № 1791-VIII.

Суд погоджується з доводами представників відповідача про те, що норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» № 1791 -VIII, яким внесені зміни до Податкового кодексу України в частині ставки податку та порядку прийняття та оприлюднення органами місцевого самоврядування рішень про встановлення місцевих податків та зборів узгоджується зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою серед іншого не заперечується право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Судом встановлено, що Рішенням Нововодолазької селищної ради від 13 січня 2016 року № 143 «Про внесення змін і доповнень до рішення LI сесії VI скликання Нововодолазької селищної ради від 23 січня 2015 року № 2206 «Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради» встановлені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Нововодолазької селищної ради для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб з розрахунку за 1 кв.метр бази оподаткування.

Оскаржуваним Рішенням Нововодолазької селищної ради від 25 січня 2017 № 816 «Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради», прийнятим на виконання вищезазначеного Закону № 1791-VIII, ставки податку на нерухоме майно з 01.01.2017 зменшені, в порівнянні зі ставками податку відповідно до рішення № 143 від 13.01.2016, чим приведені у відповідність до норми пп.266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача при прийнятті спірного рішення з метою приведення розміру максимальної ставки податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, у відповідність до норми ПК України, враховуючи законодавчі виключення в частині порядку прийняття рішень органами місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання Закону №1791-VIII.

Щодо набрання спірним рішенням чинності з 01.01.2017, тобто дати, яка передує даті його оприлюднення, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», на яку посилається позивач, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Згідно з п. 1.1 ст. 1 ПК України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 5.2 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Таким чином, положення Податкового кодексу України мають пріоритет над нормами Закону України «Про місцеве самоврядування», як спеціальні в питаннях регулювання податкових правовідносин.

Судом при розгляді справи встановлено, що вимоги податкового законодавства при прийнятті спірного рішення відповідачем дотримані, ставка податку, яка застосована до позивача, зменшена, що цілком відповідає як приписам Податкового кодексу України щодо максимальної ставки такого податку, так і порядку внесення змін до нормативно-правового акту з питань встановлення місцевих податків у 2017 році.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що Рішення XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради № 816 від 25 січня 2017 року прийняте з дотриманням правових актів вищої юридичної сили, не порушує прав позивача, тому позовні вимоги про визнання його протиправним також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 листопада 2019 року.

Суддя Білова О.В.