Справа № 826/13735/15
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2019 року

Київ

справа №826/13735/15

адміністративне провадження №К/9901/13826/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

cудді-доповідача - Радишевської О. Р.,

суддів - Кашпур О. В., Уханенка С. А.

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №826/13735/15

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2015 року, ухвалену в складі: головуючого судді Іщука І.О., суддів Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року, ухвалену в складі: головуючого судді Бабенка К.А., суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України, відповідач-1), Міністерства юстиції України (далі - відповідач-2), з вимогами:

1.1. визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 21 квітня 2015 року №718 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з посади начальника Департаменту Державної автомобільної інспекції на підставі частини третьої статті 1, пункту 8 частини першої статті 3 Закону України «Про очищення влади» та пункту 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29 липня 1991 року;

1.2. поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України;

1.3. зобов`язати Міністерство юстиції України видалити відомості щодо позивача з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

2. Позов мотивований тим, що позивач не підпадає під критерії осіб, щодо яких здійснюється люстрація, адже не працював у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року понад один рік на посадах, перелічених у пункті 8 частини першої статті 3 Закону України «Про очищення влади».

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. Із послужного списку позивача суди попередніх інстанцій установили, що позивач у період з 22 березня 2010 року по 18 липня 2011 року працював на посаді заступника начальника Головного управління МВС України в Київській області (наказ МВС України від 22 березня 2010 року №435 о/с), а з 19 липня 2011 року - начальника Управління матеріального забезпечення Головного управління МВС України в Київській області (наказ Головного управління МВС України від 29 липня 2011 року №860), з 24 лютого 2014 року він перебував на посаді начальника Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України (наказ МВС України від 24 лютого 2014 року №132 о/с).

4. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про зобов`язання вчинити певні дії, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю:

4.1. зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України змінити дату наказу №896 о/с з 19 липня 2011 року на 02 лютого 2011 року стосовно звільнення ОСОБА_1 із посади заступника начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області;

4.2. зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області змінити дату звільнення ОСОБА_1 із посади заступника начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, визначену в наказі від 29 липня 2011 року № 860 о/с, з 19 липня 2011 року на 02 лютого 2011 року.

5. Наказом МВС України від 21 квітня 2015 року №718 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з посади начальника Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України на підставі частини третьої статті 1, пункту 8 частини першої статті 3 Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року №1682-VI та пункту 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114.

6. Як установили суди попередніх інстанцій, причиною звільнення позивача слугувало те, що він у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року понад один рік обіймав одну з перелічених у пункті 8 частини першої статті 3 Закону України «Про очищення влади» посад, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація).

7. Не погоджуючися з указаним наказом про звільнення, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

8. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року, адміністративний позов задоволено:

8.1. визнано протиправним і скасовано наказ МВС України від 21 квітня 2015 року №718 о/с у частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з посади начальника Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», відповідно до частини третьої статті 1, пункту 8 частини першої статті 3 Закону України «Про очищення влади» та пункту 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114;

8.2. поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України з 22 квітня 2015 року;

8.3. зобов`язано Міністерство юстиції України видалити відомості щодо ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

9. Задовольняючи адміністративний позов, суди попередніх інстанцій керувалися тим, що висновок МВС України про те, що позивач у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року понад один рік обіймав одну з посад, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), є необґрунтованим.

10. Суди попередніх інстанцій зазначили, що з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14, якою змінено дату звільнення позивача з посади заступника начальника Головного управління МВС України в Київській області, підстав для звільнення позивача відповідно до частини третьої статті 1, пункту 8 частини першої статті 3 Закону України «Про очищення влади» не було.

11. Суди попередніх інстанцій також дійшли висновку про те, що в спірних правовідносинах відомості щодо ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», були внесені незаконно, адже позивач не є особою, на яку поширюються заборони, передбачені вказаним законом.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

12. У касаційній скарзі Міністерство юстиції України, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

13. Касаційну скаргу відповідач-2 мотивує тим, що суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи адміністративний позов, як на підтвердження факту того, що позивач не працював більше року на посадах, щодо яких застосовується люстрація, послалися на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14, яка на момент постановлення судами попередніх інстанцій відповідних рішень не набрала законної сили.

14. Скаржник також зазначає, що єдиною підставою для вилучення інформації про особу з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», є рішення органу, який проводив перевірку, про скасування її результатів або відповідне рішення суду.

15. Оскільки таких рішень до Міністерства юстиції України не надходило, останнє вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що в спірних правовідносинах були підстави для вилучення з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», інформації про позивача.

16. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

17. 15 грудня 2017 року, у зв`язку з початком роботи Верховного Суду, припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України.

18. 01 лютого 2019 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.

19. За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.

20. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 30 травня 2019 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.

21. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Уханенку С.А.

V. Джерела права й акти їхнього застосування

22. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №?2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

24. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

25. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані й розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

26. Пунктом 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) закріплено, що трудовий договір припиняється з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади».

27. Законом України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року №1682-VII (далі - Закон №1682-VII) визначені правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

28. Частинами першою та другою статті 1 Закону №1682-VII передбачено, що очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

29. Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їхньому здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 , на підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

30. Згідно з частиною третьою статті 1 Закону №1682-VII протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

31. Пунктом 8 частини першої статті 3 Закону №1682-VII установлено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

32. Згідно з підпунктом 53-1 пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, Міністерство юстиції України забезпечує відповідно до Закону України «Про очищення влади»: проведення перевірки, передбаченої зазначеним законом, формування та ведення Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону № 1682-VII, надання інформації із зазначеного реєстру та оприлюднення на власному веб-сайті відомостей з нього.

33. Пунктом 5 розділу 2 Положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 16 жовтня 2014 року № 1704/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 жовтня 2014 року за №1280/26057 (далі - Положення №1704/5) передбачено, що підставою для вилучення з Реєстру відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», є надходження до реєстратора: обґрунтованого рішення про скасування результатів перевірки, яке свідчить про відсутність підстав для застосування до особи, яка проходила перевірку, заборон, визначених статтею 1 Закону України «Про очищення влади», від органу, який проводив перевірку; відповідного судового рішення, яке набрало законної сили; відповідних документів про смерть особи, відомості щодо якої внесені до Реєстру; інші випадки, визначені законом.

VI. Позиція Верховного Суду

34. Аналіз вимог частини третьої статті 1 Закону №1682-VII в поєднанні з частиною першою статті 3 Закону №1682-VII дає підстави для висновку про те, що особи, які в період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року понад рік обіймали посаду керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу Міністерства внутрішніх справ України, є особами, щодо яких здійснюється процедура люстрації.

35. Як установили суди попередніх інстанцій, у спірних правовідносинах підставою для звільнення позивача відповідно до частини третьої статті 1 та пункту 8 частини першої статті 3 Закону №1682-VII слугувало те, що позивач у період з 22 березня 2010 року по 19 липня 2011 року (один рік і 119 днів) працював на посаді заступника начальника Головного управління МВС України в Київській області.

36. Перевіряючи відповідність особи позивача критеріям здійснення очищення влади (люстрації), суди попередніх інстанцій установили, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа №826/16237/14 за позовом ОСОБА_1 до МВС України, Головного управління МВС України в Київській області, предмет якої стосувався дати звільнення позивача з посади заступника начальника Головного управління МВС України в Київській області.

37. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14 позов ОСОБА_1 було задоволено та зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України змінити дату наказу про звільнення разом з датою звільнення ОСОБА_1 з 19 липня 2011 року на 02 лютого 2011 року.

38. Отже, беручи до уваги факт зміни дати звільнення позивача постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач не відповідав передбаченим у частині першій статті 3 Закону №1682-VII критеріям, адже посаду заступника начальника Головного управління МВС України в Київській області він обіймав менше одного року.

39. Надаючи оцінку доводам скаржника з приводу того, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14 на момент прийняття оскаржуваних рішень не набрала законної сили, Суд зазначає про таке.

40. Приймаючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій керувалися тим, що постанова Окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14 набрала законної сили 22 грудня 2014 року. Таких висновків суди попередніх інстанцій дійшли, проаналізувавши відомості про вказане судове рішення, що розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

41. З матеріалів справи Судом з`ясовано, що станом на день ухвалення судом першої інстанції рішення в цій справі (25 грудня 2015 року) постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14 не була оскаржена, отже, уважалася такою, що набрала законної сили.

42. Проте після ухвалення судом першої інстанції рішення в цій справі Міністерством юстиції України, як особою, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов`язки подала апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14.

43. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року на підставі вказаної апеляційної скарги було відкрите апеляційне провадження.

44. Таким чином, на момент ухвалення судом першої інстанції рішення в цій справі (25 грудня 2015 року) постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14 уважалась такою, що набрала законної сили.

45. Водночас Суд погоджується з доводами скаржника про те, що суд апеляційної інстанції помилково послався на обставини, установлені в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14, як на преюдиційні, адже на момент постановлення судом апеляційної інстанції ухвали від 10 березня 2016 року відомості про набрання нею законної сили 22 грудня 2014 року не відповідали фактичним обставинам.

46. Однак Суд уважає, що викладені обставини не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій.

47. Суд зазначає, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14 - без змін.

48. Отже, у день постановлення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції в цій справі (10 березня 2016 року) постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14 набрала законної сили.

49. Таким чином, скасування оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій за викладених обставин не призведе до реального усунення допущених судом порушень норм процесуального права.

50. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 28 липня 2009 року в справі «Сутяжник проти Росії» («Сутяжник против России», заява №8269/02), яка стосувалася стверджуваного заявником порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий суд) унаслідок скасування остаточних рішень з формальних підстав, ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише, як невід`ємної органічної складової верховенства права, задля правового пуризму; судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

51. Тотожні за змістом і суттю положення містяться й в КАС України, у частині другій статті 350 якого передбачено, що не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

52. Ураховуючи обставини цієї справи, зокрема те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в справі №826/16237/14, набрало законної сили в той самий день, коли було прийняте оскаржуване у цій справі рішення суду апеляційної інстанції, Суд не знаходить суттєвих умов або нагальної суспільної необхідності, що могли б виправдати усунення процесуального порушення, на якому наполягає скаржник, шляхом скасування правильних по суті рішень судів попередніх інстанцій.

53. Суд також відхиляє аргументи скаржника про передчасність висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для вилучення Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

54. Аналіз вимог пункту 5 розділу 2 Положення №1704/5 дає підстави для висновку, що підставою для вилучення з Реєстру відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону №1682-VII, є, зокрема, рішення суду.

55. Отже, установивши, що до позивача було незаконно застосовано заборону, передбачену Законом №1682-VII, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про необхідність покладення на Міністерство юстиції України обов`язку щодо вилучення відповідних відомостей про позивача з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

56. Подібний висновок щодо застосування пункту 5 розділу 2 Положення №1704/5 вже був висловлений в постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі №820/6160/15 і Суд не знаходить підстав для відступу від нього.

57. З огляду на викладене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, що призвели до ухвалення незаконних рішень судами попередніх інстанцій.

58. Положеннями частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

59. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

60. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

61. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій в цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального права, підстави для їхнього скасування чи зміни відсутні.

VII. Судові витрати

62. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

63. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

64. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

65. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року в справі №826/13735/15 залишити без змін.

66. Судові витрати не розподіляються.

67. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко