Справа № 200/12673/19-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 р. Справа№200/12673/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70)

про визнання протиправними та скасування рішення від 1 травня 2017 року, від 15 вересня 2017 року, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень відповідача від 1 травня 2017 року та від 15 вересня 2017 року щодо відмови у призначені державної соціальної допомоги на дитину померлого годувальника, зобов`язання відповідача призначити та виплатити державну соціальну допомогу на дитину померлого годувальника з 30 червня 2016 року по 12 лютого 2018 року , стягнення з відповідача заборгованість по виплаті державної соціальної допомоги на дитину померлого годувальника з 30 червня 2016 року по 12 лютого 2018 року.

31 жовтня 2019 року суд прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/12673/19-а за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) та задовольнив клопотання позивача та визнав поважними причини пропуску строку звернення позивача із позовом до суду.

Позивач до суду надав заяву щодо доповнення позовних вимог та надання додаткових доказів, а саме просив доповнити позовні вимоги пункту 3 позовної заяви, а саме зобов`язання відповідача призначити та виплатити державну соціальну допомогу на дитину померлого годувальника з 30 червня 2016 року по 12 лютого 2018 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та вимоги пункту позовної заяви, а саме стягнення з відповідача заборгованість по виплаті державної соціальної допомоги на дитину померлого годувальника з 30 червня 2016 року по 12 лютого 2018 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та вимоги пункту позовної заяви.

Ухвалою від 28 листопада суд відмовив у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про доповнення позовних вимог в адміністративній справі № 200/12673/19-а та повернув відповідну заяву без розгляду. Як наслідок, ухвалою суду від 28 листопада 2019 року відповідачу відмовлено у задоволенні його заяви про надання додаткового часу для підготування відзиву на позовну заяву в адміністративній справі № 200/12673/19-а.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно не призначив допомогу на дитину померлого годувальника з наступного дня після дня смерті померлого годувальника, адже із заявами про призначення даного виду допомоги він звертався 1 травня 2017 року та 18 липня 2017 року в межах установленого 12-місячного строку звернення.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву позивача, у якому заперечив проти задоволення його позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. В обґрунтування поданих заперечень відповідач зазначив, що відповідна допомога була призначена позивачу на підставі його заяви від 13 лютого 2018 року з дня звернення, у зв`язку з тим, що звернення про призначення допомоги надійшло пізніше ніж 12 місяців з дня смерті матері відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, відповідач заперечив проти посилань відповідача щодо його звернення за допомогою раніше - згідно заяв від 1 травня 2017 року та 18 липня 2017 року, зазначивши, що особова справа ОСОБА_1 таких заяв не містить. Також, відповідач зауважив, що позивач як доказ звернення із заявою про призначення державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника до уповноваженого органу соціального захисту населення надає до суду заповнені ним особисто бланки заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг та декларацію про доходи, які датовані 1 травня 2017 року, що є святковим неробочим днем відповідно до законодавства України. Крім того, заповнений позивачем бланк заяви від 1 травня 2017 року не першому аркуші не містить порядковий номер заяви, дати її реєстрації, також відсутній третій лист, який заповнюється відповідальною особою, з наданням відривного талону заявникові. Також, відповідач зауважив суду, що заява позивача від 18 липня 2017 також не може бути доказом у даній справі, оскільки взагалі адресована начальнику Управління пенсійного фонду Кальміуського району. Більше того, матеріали особової справи містять рішення пенсійного органу від 17 жовтня 2017 року № 44 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за його заявою від 18 липня 2017 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 28 жовтня 2004 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 065054 позивачу встановлено третю групу інвалідності захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого (повторно) 14 січня 2016 року позивач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого (повторно) 20 липня 2017 року мати дитини ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів справи, позивач перебував на обліку в управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради з 1 липня 2016 року по 31 грудня 2017 року та з 1 січня 2018 року по 11 лютого 2018 року - перебував на обліку в департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради та отримував допомогу на дітей одиноким матерям (батькам) на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За заявою позивача від 11 липня 2016 року про призначенням допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) в липні 2016 року була призначена відповідна допомога (рішення відповідача від 18 липня 2016 року) на період з 1 липня 2016 по 31 грудня 2016 року.

Згідно заяви позивача від 1 лютого 2017 року - допомога призначена на період з 1 лютого 2017 року по 31 липня 2017 року (рішення від 8 лютого 2017 року).

7 серпня 2017 року позивачем було подано чергову заяву про призначення допомоги одиноким батькам.

Згідно довідки Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 1 серпня 2017 року № 3553/02 у ОСОБА_1 згідно заяви від 18 липня 2017 року № 2680 були прийняті документи для призначення пенсії по втраті годувальника згідно статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та документи знаходяться на відпрацюванні.

На підставі зазначеного, позивачу було надіслано повідомлення від 15 вересня 2017 року, згідно якого відмовлено у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми.

Рішенням Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2018 року № 44 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину згідно заяви позивача від 18 липня 2017 року через відсутність необхідного стажу роботи померлого годувальника.

31 жовтня 2017 року відповідачем прийнято рішення про скасування рішення УСЗН Кальміуського району ММР від 15 вересня 2017 року № 432719, у зв`язку з відмовою пенсійним органом позивачеві в призначенні пенсії у разі втрати годувальника та про призначення допомоги одиноким матерям (батькам) з 1 серпня 2017 року на період з 1 серпня 2017 року по 31 січня 2018 року.

13 лютого 2018 року позивач подав до відповідача заяву (№ 239 від 13 лютого 2018 року) про призначення державної допомоги по втраті годувальника.

Рішенням відповідача від 16 лютого 2018 року призначено допомогу дітям померлого годувальника у розмірі 1452 грн. на період з 13 лютого 2018 року по 9 липня 2031 року.

Також матеріали справи містять письмові звернення позивача та відповідні відповіді з питання призначення пенсії (допомоги) по втраті годувальника.

Так, листом Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради від 7 червня 2017 року вих. № 10/2004-1 позивача поінформовано, що для вирішення питання призначення пенсії, згідно статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та отримання консультації йому необхідно, у встановлений законодавством термін, звернутися до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя з наступними документами:

паспорт Громадянина України;

реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та за наявності - годувальника);

свідоцтво про народження дитини;

свідоцтво про одруження;

свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті годувальника;

документи про страховий стаж годувальника;

трудова книжка;

свідоцтво (диплом) про одержання освіти за денною формою навчання;

довідка МВС (час утримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засіданні й на примусовому лікуванні згідно п.12 Постанови КМУ № 637 від 12.08.1993 р. «Про підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», підтверджується довідками МВС і зараховується до трудового стажу за наявності документів про реабілітацію (довідки суду, органів прокуратури чи досудового розслідування про закриття кримінального провадження або довідки суду про ухвалення виправдувального вироку);

довідка з УСЗН про перебування на обліку та отримування якихось видів допомоги;

документ з місця реєстрації, фактичного проживання, що засвідчує факт перебування на утриманні або проживання за однією адресою дитини та піклувальника;

довідка з загальноосвітнього навчального закладу про перебування в дошкільному закладі на дитину.

Листом Департаменту соціального захисту населення Донецької державної адміністрації від 19 червня 2017 року № Б-0397-15-1.4.1 за дорученням облдержадміністрації, сумісно з головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, розглянуто Ваше звернення, яке надійшло з Адміністрації Президента України було повідомлено наступне. По-перше, роз`яснено порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та повідомлено, що за інформацією управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради, відповідно наданої позивачем заяви від 11 липня 2016 року йому призначено допомогу на дитину одинокої матері (батька) на доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно з 1 липня 2016 року по 30 листопада 2016 року в розмірі 572 грн. 40 коп.; з 1 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 в розмірі 699,40 грн. При розрахунку вищевказаної допомоги було враховано довідку управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя № 3678 від 7 липня 2016 року щодо нарахованих та виплачених сум пенсії по інвалідності за січень-червень 2016 року. При цьому, було зазначено, що заява про призначення допомоги на дитину одинокої матері (батька) протягом січня 2017 року до управління позивачем не надавалася. 1 лютого 2017 року позивач звернувся із заявою про призначення допомоги на дитину одинокої матері (батька), але довідка про доходи (про розмір пенсії військовослужбовця) до вищезазначеного управління позивачем не надана. Згідно поданої декларації про доходи та майновий стан позивача у розділі II «Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку або членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)», розмір доходу позивачем зазначено не було. Після надання довідки про доходи (довідка управління Пенсійного фонду України в Іллічівськом районі м. Маріуполя № 33 від 1 лютого 2017 року) вищезазначеним управлінням позивачу призначена допомога щомісячно з 1 лютого 2017 року по 31 липня 2017 року у розмірах: з 1 лютого 2017 року по 30 квітня 2017 року - 653 грн. 60 коп., з 1 травня 2017 року по 31 липня 2017 - 724 грн. 60 коп. /

Одночасно, позивача поінформовано про розгляд його заяви про призначення пенсії ц зв`язку з втратою годувальника на утриманця ОСОБА_2 за померлого годувальника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Так, відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацюючим членам сім`ї померлого годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії г;о III групі інвалідності. На момент смерті годувальнику ОСОБА_3 виповнилося 37 років. Необхідний стаж для призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до 32 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 7 років.

Згідно з пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, заява про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітню особу подається батьками до управління Пенсійного зонду України за місцем проживання. Відповідно до наданих документів, а саме: трудової книжки НОМЕР_5 . ОСОБА_3 працювала в Маріупольському комунальному підприємстві зеленого будівництва з 6 квітня 2011 року по 29 червня 2016 року. Згідно з даними системи персоніфікованого обліку загальний паховий стаж померлого годувальника складає 04 роки 02 місяці 01 день.

У відповідності до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період відбування покарання, у тому числі у вигляді виправних робіт та позбавлення волі умовно. Проте, документів, що підтверджують сплату страхових внесків за період відбування покарання ОСОБА_3 з 21 травня 2004 року по 25.березня 2011 року позивачем не надано. Тож, позивачу роз`яснено, що оскільки на момент смерті ОСОБА_3 її страховий стаж складав 04 роки 02 місяці 01 день, йому було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Крім того, у зазначеній відповіді позивачу роз`яснено положення Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають право на пенсію, та інвалідам» (із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо надання допомоги дітям померлого годувальника» від 7 лютого 2017 року № 1836-VIII), зокрема, що відповідна допомога призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення цього виду допомоги надійшло н пізніше 12 місяців з дня смерті годувальника.

Листами Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 27 травня 2019 року № Б8093-12-1.1.2 та від 30 травня 2019 року № Б-8093-12-1.1.2 було поінформовано, що 13 лютого 2018 року позивач звернувся до територіального відділу по роботі з громадянами Кальміуського району департаменту з заявою щодо призначення державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника, тож, відповідно - допомога одиноким матерям (вдовам, вдівцям) була припинена з 13 лютого 2018 року. Вищезазначена допомога призначається дитині померлого годувальника, який не мав права на пенсію (на день смерті не мав страхового стажу, необхідного для призначення пенсії).

Соціальна допомога призначається з дати, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення за соціальною допомогою надійшло не пізніше ніж через 12 місяців з дня смерті годувальника, але не раніше 5 березня 2017 року. Особа, яка протягом трьох місяців з дня набрання чинності постанови КМУ 18 серпня 2017 року № 61 1 звернулася за призначенням допомоги дитині померлого годувальника, допомога призначається з дня набрання чинності Законом України від 7 лютого 2017 року № 1836 VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо надання допомоги дітям померлого годувальника» (5 березня 2017 року), але не раніше дня. що настає за днем смерті годувальника. Допомога дитині померлого годувальника призначається до досягнення дитиною 18 років, якщо дитина навчається за денною формою навчання до 23 років. Державна соціальна допомога на одну дитину померлого годувальника встановлюється у розмірі 100% виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Тож, позивачеві роз`яснено, що оскільки його дружина ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а він звернувся за призначенням допомоги пізніше трьох місяців з дня набрання чинності постанови - відповідна допомога була призначена з дня звернення, тобто з 13 лютого 2018 року по 9 липня 2031 у розмірі 1452 грн., з 1 грудня 2018 у розмірі 1497 грн.

Не погоджуючись із наданими відповідями, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду.

Отже, спірним питанням у справі є дата призначення відповідної допомоги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо надання допомоги дітям померлого годувальника» від 7 лютого 2017 року №1836-VIII внесені зміни до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають прав на пенсію, та інвалідам» в частині розширення кола осіб, що мають право на державну соціальну допомогу. З внесенням цих змін до переліку видів державної соціальної допомоги, крім вже існуючих державних виплат для осіб з інвалідністю та осіб, які досягай пенсійного віку, які не мають права на пенсію у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, перелік доповнено державною соціальною допомогою дітям померлого годувальника.

18 серпня 2017 року постановою Кабінету Міністрів України № 611 внесені зміни до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2005 року № 261 (далі - Порядок № 261), яким врегульовано умови призначення, та виплати державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника.

Зазначеною постановою встановлено, що особі, яка протягом 3-х місяців з дня набрання чинності цією постановою звернулась за призначенням державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника, допомога призначається з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо надання допомоги дітям померлого годувальника» від 7 лютого 2017 року № 1836-VIII (набрання чинності 5 березня 2017 року), але не раніше дня, що настає за днем смерті годувальника.

Відповідно до Порядку № 261 соціальна допомога призначається з дня звернення за допомогою. Соціальна допомога дитині померлого годувальника призначається з дати, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення надійшло не пізніше ніж через 12 місяців з дня смерті годувальника. Днем звернення вважається день прийняття органом соціального захисту населення з усіма необхідними документами.

Як встановлено судом раніше та підтверджено наявними матеріалами справи заява позивача про призначення відповідної допомоги була прийнята відповідачем 13 лютого 2018 року та зареєстрована за № 239.

Отже, предметом доказування по даній справі є звернення позивача у межах встановлених чинним законодавством строків.

Суд зазначає, що доказами в адміністративному судочинстві, відповідно до статті 72 КАС України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до положень статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними, згідно положень статті 75 Кодексу, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Нормами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що нормами статті 73 Кодексу законів про працю України встановити такі святкові дні:

1 січня - Новий рік

7 січня і 25 грудня - Різдво Христове

8 березня - Міжнародний жіночий день

1 травня - День праці

9 травня - День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги)

28 червня - День Конституції України

24 серпня - День незалежності України л

14 жовтня - День захисника України.

Робота також не провадиться в дні релігійних свят:

7 січня і 25 грудня - Різдво Христове

один день (неділя) - Пасха (Великдень)

один день (неділя) - Трійця.

Отже, суд погоджується із доводами відповідача щодо неналежності наданої позивачем заяви від 1 травня 2017 року, оскільки вона складена в неробочий день та не містить доказів щодо її прийняття відповідачем.

Щодо посилання позивача на те, що ним надавалась відповідна заява від 18 липня 2017 року, суд також вважає необґрунтованими зазначені доводи, оскільки згідно наданих позивачем доказів судом встановлено, що 18 липня 2017 року ним було подано заяву до пенсійного органу про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а не до відповідача щодо призначення допомоги.

Таким чином, позивачем не доведено факт надання ним до відповідача заяви про призначення допомоги дитині померлого годувальника в установлені законодавством строки, що виключає можливість задоволення його позовних вимог щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити відповідну допомогу, починаючи з 30 червня 2016 року - тобто наступного дня з дня смерті померлого годувальника.

Крім того, суд зауважує, що наявні матеріали справи не містять рішення відповідача (доказів щодо його прийняття) від 1 травня 2017 року про відмову у виплаті державної соціальної допомоги на дитину померлого годувальника, яке просить скасувати позивач. Долучене позивачем повідомлення про надання (відмову) соціальної допомоги, в якому зазначено про те, що допомогу не призначено оскільки «заявник перебуває в Головному управлінні ПФУ і отримує пенсію» не містить реквізитів (ані дати, ані № рішення).

Щодо вимог позивача про скасування рішення відповідача від 15 вересня 2017 року, суд зазначає, що наданими відповідачем доказами підтверджено, що зазначене рішення скасовано відповідачем рішенням від 31 жовтня 2017 року з одночасним призначенням допомоги одиноким матерям (батькам), що виключає задоволення позовних вимог в цій частині.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Однак, презумпція винуватості не є абсолютною. Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів. Отож застосування принципу презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень не обумовлює його автоматично програшного становища у справі та не звільняє суд від обов`язку ухвалити справедливе і правосудне судове рішення.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд не вбачає протиправності в діях відповідача, отже, вимоги позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частини 5 статті 139 КАС України питання про розподіл судових витрат не розглядається.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70) про визнання протиправними та скасування рішення від 1 травня 2017 року, від 15 вересня 2017 року, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 2 грудня 2019 року. Повне судове рішення складено 2 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар