Справа № 460/1695/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2019 року м. Рівне №460/1695/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області
про зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просив суд зобов`язати відповідача повернути безпідставно сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 1580,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 лютого 2009 року позивач змушений був сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Згідно з чинним законодавством України громадяни України, які придбавають житло вперше, не належать до платників зазначеного збору.

На звернення до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про повернення безпідставно сплачених коштів, позивач позитивної відповіді не отримав, а тому звернувся до суду.

Ухвалою суду від 02.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області (правонаступником Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області) у строк, встановлений судом, подано відзив на позовну заяву.

В обґрунтування заперечень зазначено, що діючим законодавством не визначено механізму повернення даного платежу управліннями пенсійного фонду. Відсутні не лише норми, які регулюють даний аспект, а й чіткий перелік документів, що підлягають аналізу для встановлення обґрунтованого висновку про факт первинного придбання нерухомості.

Оскільки позивачем сплачено збір добровільно, то зазначені кошти не належать до помилково або надміру зарахованих до державного бюджету. Відтак, їх повернення не врегульовано.

Відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 27.08.2019 допущено заміну відповідача, Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Ухвалою суду від 27.08.2019 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 27.08.2019 залучено до участі у справі Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Третьою особою надано пояснення щодо позову, за змістом яких органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, виконуються рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ.

У судове засідання позивач, представник відповідача не прибули, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Враховуючи положення ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглянув справу за відсутності позивача, представників відповідача та третьої особи, без фіксування судового процесу технічними засобами, за наявними у справі письмовими доказами, в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

12 лютого 2009 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Рівненської області Куц І.В., зареєстровано в реєстрі за №240 (а.с.11).

За даним договором позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №168417135 від 28.05.2019 власником вищезазначеної квартири є ОСОБА_1 , реєстраційний номер майна 22547414 (а.с.8).

12.02.2009 ОСОБА_1 сплатив 1580,00грн збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з договору купівлі-продажу нерухомого майна: отримувач Пенсійний фонд, код отримувача 22588583, банк отримувача 033017. Ця обставина підтверджується квитанцією від 12.02.2009 (а.с.9).

18 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області із заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 1580,00грн (а.с.5).

Листом від 08.05.2019 №1247/06 Костопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області відмовило ОСОБА_1 в поверненні коштів з мотивів відсутності законодавчо затвердженого порядку повернення органами пенсійного фонду збору за операціями придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна (а.с.12).

Не погоджуючись з відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі Закон №400/97-ВР).

Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону №400/97-ВР, платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Аналогічні за змістом приписи передбачені пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі Порядок №1740).

Таким чином, законодавець визначив, що громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з твердженнями позивача, викладеними у позовній заяві, ним придбано майно вперше, до укладення договору купівлі-продажу від 12.02.2009 інша нерухомість ним не придбавалася.

Відповідачем зазначені відомості в порядку виконання обов`язку, визначеного частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не спростовані.

Судом зворотного не встановлено.

Суд зазначає, що як станом на час придбання позивачем нерухомості, так і станом на час розгляду справи, відсутній механізм перевірки інформації про те, чи здійснювалося придбання особою зазначеного майна вперше.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України щодо тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини 1 статті 1 Закону №400/97-ВР.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі у зв`язку з відсутністю у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Відтак, за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, яка зобов`язана сплачувати збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України і його територіальних відділень можливості встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись у провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не повинно мати наслідком порушення прав громадян.

Зазначена правова позиція викладена у висновках Верховного Суду у постановах від 30.01.2018 №К/9901/412/17, від 14.02.2018 №К/9901/1783/18 від 20.02.2018 №К/9901/404/17, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача щодо законодавчої неврегульованості порядку встановлення факту первинного придбання житла як підстави для відмови в поверненні позивачу збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону №400/97-ВР, нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками цього збору за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Аналогічні приписи також закріплені у п.15-1 Порядку №1740.

У силу вимог ст.49 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 N3425-XII (далі Закон N3425-XII), однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії є невнесення встановлених законодавством платежів пов`язаних з її вчиненням особою, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється виключно за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, в силу вимог Закону №400/97-ВР та Закону N3425-XII, для оформлення договору купівлі-продажу ОСОБА_1 змушений був сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що склав 1580,00грн.

Зазначеним спростовуються твердження відповідача про добровільність сплати позивачем вказаного збору.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182 (далі Порядок №787).

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв`язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Відповідно до пункту 5 глави 1 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Пунктом 10 Порядку №787 встановлено, що заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів.

У разі відсутності такого нормативно-правового акта платник подає до відповідного органу Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів.

Тобто, положеннями Порядку №787 чітко визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті (податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів) здійснюється органами Державної казначейської служби України за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яке подається платником таких платежів із відповідною заявою про повернення коштів з бюджету, складеної у довільній формі, із зазначенням обов`язкової інформації, зазначеної в абз.8 п.5 Порядку №787, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів.

З огляду на викладене, суд критично оцінює твердження відповідача про те, що сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування при купівлі нерухомого майна у розмірі 1% від вартості нерухомості не належить до коштів, помилково або надміру зарахованих до державного бюджету, тому не підлягає врегулюванню Порядком №787.

Суд зазначає, що станом на 12.02.2009 (дата придбання позивачем нерухомості та сплати ним збору на обов`язкове державне пенсійне страхування) процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів визначав Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Державного казначейства України від 10.12.2002 №226, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.12.2002 за №1000/7288 (далі Порядок №226).

Порядок №226 містив приписи, аналогічні викладеним у Порядку №787.

Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 "Деякі питання ведення обліку податків і зборів обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету", контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 "Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна" покладено на Пенсійний фонд України.

Відтак, органом, що контролює справляння надходжень бюджету збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при купівлі нерухомого майна у розмірі 1% від вартості нерухомості, є виключно органи Пенсійного фонду.

Оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 14.08.2019 у справі №372/1350/17, від 14.05.2019 у справі №813/1514/17, від 27.06.2018 у справі №819/1343/17, від 04.04.2019 у справі №819/1553/17 та від 03.07.2018 у справі №819/33/17.

Відтак, доводи позивача щодо наявності у нього права на повернення сплаченого ним збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 1580,00грн з придбання нерухомого майна (квартири) вперше є обґрунтованими, а порушене внаслідок відмови відповідача право підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача сформувати подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; паспорт НОМЕР_1 , виданий 18.07.1997 Березнівським РВ УМВС України в Рівненській області) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, 7, м.Рівне, 33028; ) про зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області сформувати подання на повернення ОСОБА_1 помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, щодо повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, сплаченого згідно з квитанцією від 12 лютого 2019 року в сумі 1580,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено 12 листопада 2019 року.

Суддя Дудар О.М.