Справа № 2а-5584/09/2670
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2009-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. № < Внутрішній Номер справи >
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12.08.2009 р. < Час проголошення > № 2а-5584/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Васильченко І.П. при секретарі судового засідання Сергієнко-Колодій В.В. вирішив адміністративну справу

за позовом Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до Дочірнє підприємство "ТПК-Центр"
про стягнення адміністративно-господарських (штрафних) санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача -Достова Т.В.

від відповідача -Зименко А.І.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України в судовому засіданні 12 серпня 2009 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до Дочірнього підприємства «ТПК-Центр`про стягнення адміністративно-господарських (штрафних) санкцій за невиконання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2008 році.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення статті 19 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні`із змінами та доповненнями, відповідач не працевлаштував 3 інвалідів, яких повинен був працевлаштувати за законом, однак працевлаштував лише 1 інваліда, тобто свій обов`язок повністю не виконав, у зв`язку з чим позивача просить суд стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу по створенню робочих місць та працевлаштуванню інвалідів у розмірі 43028,58 грн. Крім того, за невиконання відповідачем нормативу щодо працевлаштування інвалідів, на підставі п. 3.7 Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Міністерством праці та соціальної політики України від 15.05.2007 року № 233, позивачем нарахована пеня в розмірі 481,88 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2009 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду на 06.07.2009 року.

06.07.2009 року та 22.07.2009 року розгляд справи судом відкладався в порядку ч.1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

22.07.2009 року через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі директора ОСОБА_1.

В судовому засіданні 12.08.2009 року представник відповідача підтримав зазначене клопотання та просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи бувшого директора ДП «ТПК-Центр» ОСОБА_1., оскільки на даний час проводиться службове розслідування щодо бездіяльності директора по забезпеченню нормативу робочих місць для інвалідів, а тому відповідач вважає, що залучення ОСОБА_1 як третьої особи є необхідним для забезпечення цивільних прав ОСОБА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні 12.08.2009 року проти задоволення клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи заперечила.

Відповідно до ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України третя особа може вступити у справу, якщо рішення у справі може вплинути на її права, свободи, інтереси.

Оскільки спір щодо стягнення з підприємства адміністративно-господарських (штрафних) санкцій не впливає на свободи та інтереси громадянина ОСОБА_1 , суд відмовляє відповідачу в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.

В судових засіданнях 06.07.2009 року, 22.07.2009 року та 12.08.2009 року представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 12.08.2009 року заперечив проти позову та зазначив, що ставить під сумнів поданий Фонду соціального захисту інвалідів звіт, оскільки директором підприємства ОСОБА_1. вчинювались шахрайські дії та махінації в процесі здійснення ним повноважень директора підприємства.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд

В С Т А Н О В И В:

31.01.2009 року Дочірнє підприємством «ТПК-Центр`подало до Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів «Звіт про зайнятість та працевлаштування інваліді за 2008 рік» -по формі 10-ПІ (поштова-річна), затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 року № 42.

Відповідач у Звіті про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2008 рік вказав, що середньооблікова чисельність працівників облікового складу підприємства у 2008 році становила 63 особи, відповідно до 4-х відсоткового нормативу підприємство повинно працевлаштувати трьох інвалідів, проте працевлаштувало лише одного інваліда.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року № 875-ХІІ із змінами та доповненнями (далі -Закон № 875), Порядком сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70 та Положенням про Фонд України соціальної захисту інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 року № 1434.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», для підприємств (об`єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік -у кількості одного робочого місця.

Керівники підприємств (об`єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання у разі незабезпечення зазначених нормативів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Штатна чисельність працівників відповідача у 2008 році становила 63 особи, відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні`відповідач мав влаштувати на роботу 3 інваліда, проте працевлаштував лише одного.

Статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні`передбачено, що підприємства (об`єднання), установи і організації не залежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об`єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Статтею 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні`встановлено, що держава створює правові, економічні, політичні, соціально-побутові та соціально-психологічні умови для задоволення потреб інвалідів у відновленні здоров`я, матеріального забезпечення, посильній трудовій та громадській діяльності.

Посилання представника відповідача на те, що на сьогоднішній день власником підприємства проводиться перевірка щодо вчинення директором підприємства шахрайських дій та махінацій при здійсненні ним повноважень директора, не може бути підставою звільнення відповідача від встановленого Законом обов`язку виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, крім того проведення вказаної перевірки не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за незабезпечення зазначених законодавством нормативів та, відповідно, сплати штрафних санкцій.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів за 2008 рік в розмірі 43028,58 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів в розмірі 481,88 грн.

Відповідно до п. 3.4 Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.05.2007 року № 233, нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно, тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів в розмірі 481,88 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб`єкт владних повноважень, а відповідачем -фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача -суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «ТПК-Центр»(03038, м. Київ, вул. М.Грінченка, 4, код 24731636) на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (р/р 0001 ГУ ДКУ в м. Києві, МФО 820019, , код призначення платежу 50070000;01) адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів за 2008 рік в розмірі 43028 (сорок три тисячі двадцять вісім) грн. 58 коп. та пеню в розмірі 481 (чотириста вісімдесят одна) грн. 88 коп.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення або з дня її складення її в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Васильченко І.П.

Постанова складена в повному обсязі та підписана 14.08.2009 року.