Справа № 620/2941/19
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Чернігів Справа № 620/2941/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) 04.10.2019 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі МО України), у якому просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо нерозгляду та повернення без реалізації його заяви про встановлення статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати відповідача розглянути його заяву від 03.04.2019 про встановлення статусу учасника бойових дій.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач проходив строкову військову службу в Збройних Силах колишнього Радянського Союзу, в тому числі в період з 10.02.1980 по 12.05.1980, з 20.05.1980 по 05.07.1980 та з 10.11.1980 по 17.01.1981 брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку в демократичній республіці Афганістан. Оскільки, саме на МО України покладено обов`язок з розгляду питань, пов`язаних з визнанням учасниками бойових дій військовослужбовців Збройних Сил України, вважає, що бездіяльність вказаного відповідача щодо нерозгляду та повернення без реалізації його заяви про встановлення статусу учасника бойових дій є протиправною.

Ухвалою судді від 10.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 30.10.2019 замінено процесуальний статус Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ІНФОРМАЦІЯ_1 ) із третьої особи на другого відповідача.

Ухвалою суду від 30.10.2019 представнику МО України відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника відповідача (МО України) надійшов відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні та зазначив, що МО України не є правонаступником Міністерства оборони СРСР та Прикордонних військ СРСР, відповідно у Комісії відсутні підстави для розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення статусу учасника бойових дій. Так, Міністерство оборони СРСР зникло не лише без визначення правонаступника, а і без створення ліквідаційної комісії, як це було з іншими союзними відомствами.

Крім того, письмової відмови від МО України позивач не отримував.

Представник відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у задоволенні позовних вимог просив відмовити, надав відзив на позов та пояснив, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у військовій частині прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР та не є військовослужбовцем Збройних Сил України. У зв`язку з наведеним, ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято рішення, яким позивачу рекомендовано звернутися до Адміністрації Державної прикордонної служби України для вирішення порушеного питання.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені частково, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах колишнього Радянського Союзу. У період з 10.02.1980 по 12.05.1980, з 20.05.1980 по 05.07.1980 та з 10.11.1980 по 17.01.1981 позивач брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку на території республіки Афганістан, що підтверджується копією військового квитка серії ВЧ № НОМЕР_1 та показами свідків (а.с. 13-15, 21-37).

У зв`язку з наведеним, бажаючи отримати статус учасника бойових дій, 03.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Срібнянського ОРТЦК та СП із відповідною заявою, яка була перенаправлена до Чернігівського ОТЦК та СП (а.с. 10, 17).

Листом від 16.04.2019 за №5/1701с Чернігівський ОТЦК та СП повернув заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи без реалізації, мотивуючи тим, що в ході підготовки та опрацювання документів для направлення їх на розгляд комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій було встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР. Враховуючи зазначене, направляти їх на розгляд Комісії не є доцільним. Заявнику рекомендовано звернутись з даного питання до комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України (а.с. 17).

Враховуючи зазначені рекомендації, позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України для вирішення питання про встановлення йому статусу учасника бойових дій.

Рішенням комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 30.05.2019 №11-1/3/1 ОСОБА_1 відмовлено у наданні вказаного статусу (а.с. 20).

Листом від 03.06.2019 за №185/Р-7107 Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила позивача про прийняте рішення та зазначила, що прикордонні війська КДБ СРСР до 21.03.1989 були складовою частиною Збройних Сил СРСР. При цьому, в Адміністрації Державної прикордонної служби України відсутня інформація про перебування ОСОБА_1 на обліку в органах Держприкордонслужби (а.с. 18-19).

Враховуючи надану Адміністрацією Державної прикордонної служби України відповідь, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 5 Закону України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-ХІІ) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів) (пункт 2 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ).

З метою реалізації вказаних положень Закону №3551-ХІІ наказом Міністерства оборони України від 07.05.2015 №200, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.05.2015 за №531/26976, затверджено Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення на Комісії Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_3 покладається вирішення питань про визнання учасниками бойових дій із числа військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, які проходять військову (державну) службу, працюють у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та військовій частині НОМЕР_3 .

Пунктом 11 Положення установлено, що Комісії зобов`язані:

приймати до розгляду заяви громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

реєструвати заяви в спеціальній книзі обліку;

інформувати заявника про прийняття заяви до розгляду і дату засідання Комісії;

розглядати внесені на розгляд заяви та інші документи в місячний строк з дня їх отримання;

робити запити до відповідних архівних установ (за потреби), про що повідомляти заявника;

заслуховувати пояснення осіб, які подали заяви, свідків, представників організацій, установ та громадських організацій ветеранів, досліджувати інші докази особистої участі заявника в бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (сил) або розмінуванні (траленні бойових мін);

доводити рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві, до відома громадянина в письмовій формі, а також роз`яснювати порядок його оскарження; розглядати документи стосовно надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а в разі відсутності підстав, які підтверджуються документами, повертати їх до військових частин (органів, підрозділів), установ, закладів чи особисто заявнику з метою подальшого доопрацювання.

Таким чином, Положенням до дискреційних повноважень комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, після надходження документів, віднесено можливість або прийняти рішення про встановлення такого статусу, або про відмову у вчиненні вказаних дій.

Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_1 не наділений чинними нормативно-правовими актами повноваженнями на самостійне визначення наявності/відсутності в осіб права на встановлення статусу учасника бойових дій або залишення їх заяв без реалізації.

Однак, всупереч викладеним в Положенні вимогам, Чернігівський ОТЦК та СП вийшов за межі наданих законодавством України функцій та самостійно розглянув подану ОСОБА_1 заяву з додатками, прийняв рішення про залишення її без реалізації, повернувши позивачу, у зв`язку із чим неправомірно перебрав на себе повноваження відповідної Комісії при Міністерстві оборони України.

Враховуючи встановлене, суд дійшов висновку, що Чернігівський ОТЦК та СП неправомірно, поза межами правового поля, повернув ОСОБА_1 без реалізації його заяву про встановлення статусу учасника бойових дій, чим грубо порушив вищезазначені норми чинного законодавства.

У зв`язку з наведеним, керуючись статтями 6 та 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою захисту прав та інтересів позивача, суд вважає на необхідне позовні вимоги задовольнити частково, шляхом визнання протиправної бездіяльності Чернігівського ОТЦК та СП щодо залишення без реалізації заяви ОСОБА_1 про встановлення статусу учасника бойових дій та доданих до неї документів; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 направити на адресу МО України заяву ОСОБА_1 від 03.04.2019 про встановлення статусу учасника бойових дій та додані до неї документи.

У свою чергу, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій МО України щодо нерозгляду та повернення без реалізації заяви ОСОБА_1 про встановлення статусу учасника бойових дій; зобов`язання МО України розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2019 про встановлення статусу учасника бойових дій слід відмовити, враховуючи таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із протиправною бездіяльністю Чернігівського ОТЦК та СП заява позивача з доданими документами до Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій не надходила, тобто вищевказані вимоги ОСОБА_1 є передчасними, оскільки не встановлено порушень прав позивача з боку МО України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо залишення без реалізації заяви ОСОБА_1 від 03.04.2019 та доданих до неї документів про встановлення статусу учасника бойових дій.

Зобов`язати Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направити на адресу Міністерства оборони України заяву ОСОБА_1 від 03.04.2019 та додані до неї документи про встановлення статусу учасника бойових дій.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 28 листопада 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).
Відповідач 1: Міністерство оборони України (, просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168).
Відповідач 2: Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (, вул. Гетьмана Полуботка, 68, м. Чернігів, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна