Справа № 640/22384/18
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Кабінету Мністрів України про визнання відповіді неправомірною та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт, ОСОБА_1 ) звернулась у суд з позовом до Секретаріату Кабінету Міністрів України (далі - відповідач, Секретаріат КМУ), в якому просила визнати неправомірною відповідь від 08 листопада 2018 року та зобов`язати відповідача надати запитувану позивачем у запиті від 05 листопада 2018 року інформацію у повному обсязі відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інстанції».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем необґрунтовано віднесено запитувану інформацію до інформації з обмеженим доступом. Крім того, відповідачем не дотримано вимог частини 2 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки не вказано якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати таку інформацію. На переконання позивача, обмеження доступу до стенограми засідання Кабінету Міністрів України на підставі наявності в ній інформації, що стосується посадових осіб, які брали участь в засіданні, є недопустимим та суперечить положенням статті 34 Конституції України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги те, що запитувана інформація, як-то стенограма засідання Кабінету Міністрів України від 12 та 14 вересня 2018 року, не є службовою інформацією у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У межах встановленого судом строку відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05 листопада 2018 року позивачем на електронну пошту Кабінету Міністрів України направлено запит на отримання публічної інформації, у якому вона просила, на підставі положень Закону України «Про доступ до публічної інформації», надати їй стенограму засідання Кабінету Міністрів України від 12 та 14 вересня 2018 року.

За результатами опрацювання вказаного запиту Департамент інформації та комунікацій з громадськістю Секретаріату Кабінету Міністрів України повідомив, що відповідно до частини 2 статті 6 та статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» стенограми засідань Кабінету Міністрів є службовою інформацією та мають гриф «Для службового користування».

Разом з тим, згідно із частиною 9 статті 46 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» та пунктом 2 § 25 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року №950, стенограма засідання Уряду є внутрішнім робочим документом Кабінету Міністрів, що використовується для складення протоколу засідання. Стенограма засідання Кабінету Міністрів України надається Верховній Раді України, Президенту України, членам Кабінету Міністрів України на їх запит.

Відповідно до частини 8 статті 46 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» засідання Кабінету Міністрів України стенографується, його рішення оформлюється протоколом, який є офіційним документом, з огляду на що позивачу надіслано скановані копії протокола №34 засідання Кабінету Міністрів від 12 вересня 2018 року та протокола №35 засідання Кабінету Міністрів від 14 вересня 2018 року.

У зв`язку з отриманням від Департаменту інформації та комунікацій з громадськістю Секретаріату Кабінету Міністрів України вказаної вище електронної відповіді, позивач 19 листопада 2018 року звернулась до Кабінету Міністрів України зі скаргою, у якій просила: надати відповідь на її запит від 05 листопада 2018 року відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» та притягнути до відповідальності за порушення вимог цього Закону осіб, відповідальних за підготовку та направлення відповіді на її запит.

Листом від 03 грудня 2018 року №23207/0/2-18 Секретаріат Кабінету Міністрів України за результатами опрацювання скарги позивача повідомив останній, що при наданні відповіді на запит від 05 листопада 2018 року діяв в межах компетенції та відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Незгода позивача із наведеною відповіддю зумовила її звернення до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що стенограма засідання Уряду є службовою інформацією, доступ до якої є обмеженим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону № 2939-VI, інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Частиною 4 цієї норми визначено, що інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Згідно частин 1, 2 статті 9 Закону № 2939-VI відповідно до вимог частини 2 статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону.

Згідно частин 8, 9 статті 46 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року № 794-VII (далі - Закон № 794-VII) засідання Кабінету Міністрів України стенографується, його рішення оформлюється протоколом, який є офіційним документом.

Стенограма засідання Кабінету Міністрів України є внутрішнім робочим документом Кабінету Міністрів України, що має конфіденційний характер і використовується для складення протоколу засідання. Стенограма засідання Кабінету Міністрів України надається Верховній Раді України, Президенту України, членам Кабінету Міністрів України на їх запит.

Пунктом 25 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 18 липня 2007 року № 950 передбачено, що Секретаріат Кабінету Міністрів здійснює стенографування засідання Кабінету Міністрів.

Стенограма засідання Кабінету Міністрів є внутрішнім робочим документом Кабінету Міністрів, що має конфіденційний характер, використовується лише для складення протоколу засідання і зберігається в установленому порядку разом з матеріалами засідання. Стенограма надається Верховній Раді, Президентові України, членам Кабінету Міністрів на їх запит.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм вбачається, що стенографування засідання Кабінету Міністрів відображає процес прийняття рішень Кабінетом Міністрів на його засіданнях, а саме: дослівно фіксує процес обговорення членами Уряду проектів актів Кабінету Міністрів. Водночас очевидним є також те, що обговорення посадовим складом Уряду проектів актів передує прийняттю відповідних рішень Кабінетом Міністрів України.

При цьому, зазначеними нормативно-правовими актами передбачено коло осіб, яким на відповідний запит надається стенограма засідання Уряду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стенограма засідання Кабінету Міністрів є документом, який пов`язаний із процесом прийняття рішень Урядом, а тому інформація, відображена у стенограмі, відноситься до службової.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Виходячи з приписів наведеної вище частини 9 статті 46 Закону №794-VII, є законні підстави для обмеження у доступі до інформації, яка відображена у стенограмі засідання Уряду. Надання стенограми засідання іншим особам, крім тих, які визначені частиною 9 статті 46 Закону №794-VII, не передбачено. Тому у позивача відсутнє право на одержання стенограми засідання Кабінету Міністрів України. Відтак, право позивача, на захист якого заявлено позов, не порушене.

Як зазначалось вище, офіційним документом, яким оформлюється рішення, прийняті на засіданні Кабінету Міністрів є протокол засідання, а не стенограма, яка використовується для складання протоколу (частина 9 статті 46 Закону №794-VII).

Водночас протоколи №34 засідання Уряду від 12 вересня 2018 року та №35 засідання від 14 вересня 2018 року, які відображають порядок денний засідання Кабінету Міністрів України, були надіслані позивачу на його запит.

Апелянт, з покликанням на частину 7 статті 6 Закону №2939-VI зазначила, що обмеженому доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно статті 1 Закону України «Про інформацію», документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Отже, інформація сама по собі є нематеріальним благом, яке не зводиться до матеріальних об`єктів, що також підтверджує віднесення її законодавцем до нематеріальних благ (Глава 15 Розділу III Цивільного кодексу України); інформація може бути як збережена на матеріальних носіях, так і не зберігатися на них, тобто існувати у нематеріалізованій формі; з моменту збереження інформації на матеріальному носії вона перетворюється в об`єкт матеріального світу - документ.

Наведене також випливає з визначення «публічна інформація», що міститься у статті 1 Закону №2939-VI.

Отже, стенограма засідання Кабінету Міністрів є документом, який містить дослівний запис промов посадового складу Кабінету Міністрів при обговоренні ними проектів актів Уряду.

Таким чином, стенограма засідання Кабінету Міністрів не може бути надана частково, тобто у якійсь частині, оскільки запитувачу публічної інформації надається не інформація, а документ, який містить створену в процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків інформацію.

Частиною 1статті 22 Закону №2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 289, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька

(Повний текст постанови складений 27 листопада 2019 року.)