Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 листопада 2019 року

м. Київ

Провадження № 11-813за19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Князєва В. С.,

судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Ключник А. Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Русакової І. Г.,

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 лютого 2019 року (провадження № 11-528сап18) за скаргою ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18 у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Господарського суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

5 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою на рішення ВРП від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 13 грудня 2017 року № 4020/3дп/15-17, у частині притягнення судді Господарського суду Житомирської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

На обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 13 грудня 2017 року № 4020/3дп/15-17 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом трьох місяців.

15 січня 2017 року він звернувся до ВРП зі скаргою на вказане рішення її Третьої Дисциплінарної палати та просив його скасувати в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та закрити дисциплінарне провадження в цій частині. Рішенням ВРП від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18 залишено без змін рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 13 грудня 2017 року № 4020/3дп/15-17.

Висновки ВРП та її Третьої Дисциплінарної палати ґрунтуються на порушеннях суддею норм процесуального закону при розгляді справи № 906/1783/15 за позовом ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства «Житомирські ласощі» (далі - ЗАТ «Житомирські ласощі») про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів товариства. На думку скаржника, висновок ВРП та її Третьої Дисциплінарної палати щодо незалучення до участі в справі Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ» (далі - ТДВ «ЖЛ») та учасників ТДВ «ЖЛ» і ЗАТ «Житомирські ласощі» не узгоджується з фактичними обставинами справи та нормами процесуального й матеріального законодавства, яке регулює корпоративні права. Твердження в рішеннях ВРП та її дисциплінарного органу щодо позапроцесуального спілкування судді з учасниками справи не відповідає дійсності та є лише припущенням. Крім того, не можна вважати імітацією судового процесу судовий розгляд, здійснений належним судом, зафіксований відповідними процесуальними документами, які в установлені законом порядку та строк внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, у тому числі й судовим рішенням, яке залишено без змін усіма судовими інстанціями, в перегляді якого за нововиявленими обставинами відмовлено. При цьому питання застосування у вказаній справі строку позовної давності не вирішувалося у зв`язку з відсутністю відповідної заяви сторони у справі.

ОСОБА_1 також указував, що неточності, допущені в рішенні Третьої Дисциплінарної палати ВРП, є суттєвими, такими, що впливають на встановлення наявності правових підстав для дисциплінарної відповідальності судді. При цьому неприпустимо притягувати суддю до відповідальності за ухвалення єдиного правильного законного рішення. ВРП не врахувала, що відсутні будь-які негативні наслідки дій судді, а також те, що за 22 роки роботи суддею ОСОБА_1. жодного разу не притягувався до відповідальності. На переконання скаржника, ВРП та її дисциплінарним органом не дотримано принципу пропорційності у виборі дисциплінарного стягнення, оскільки Третя Дисциплінарна палата не знайшла підстав для відкриття дисциплінарного провадження щодо суддів апеляційного та касаційного судів, які залишили без змін ухвалене під його головуванням рішення, яке, на думку Третьої Дисциплінарної палати ВРП, суддя ухвалив з порушеннями норм процесуального закону.

ОСОБА_1 просив скасувати рішення ВРП від 29 березня 2018 року

№ 930/0/15-18 у частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Короткий зміст рішення Великої Палати Верховного Суду

Велика Палата Верховного Суду постановою від 7 лютого 2019 року скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18 у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Господарського суду Житомирської області ОСОБА_1 залишила без задоволення, а рішення ВРП від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18 у цій частині - без змін.

На обґрунтування такого висновку Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновком ВРП та її дисциплінарного органу про те, що при постановленні рішення від 15 січня 2016 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд під головуванням судді ОСОБА_1: не надав жодної правової оцінки тому факту, що оспорюване рішення було ухвалене за більш ніж п`ять років до моменту звернення до суду; ухвалив рішення за відсутності більшості доказів, витребуваних судом, при цьому взагалі не витребував доказів з огляду на уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 ; переніс розгляд справи на іншу дату (на три дні раніше визначеної) з мотивів «узгодженості дій сторін щодо розгляду справи в найкоротший термін», незважаючи на те, що такі дії суду не передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України; вирішив питання про права й обов`язки осіб, не залучених до судового розгляду.

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що висновок ВРП про те, що, здійснюючи розгляд вказаної справи, суддя ОСОБА_1 . умисно або внаслідок недбалості допустив низку істотних порушень процесуального закону, є правильним.

Велика Палата Верховного Суду погодилась, що, зважаючи на характер допущених суддею Тимошенком О . М. порушень, які свідчать, що суддя грубо порушив норми процесуального закону під час розгляду справи № 906/1783/15, ВРП та її дисциплінарний орган вмотивовано дійшли висновку, що застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді суворої догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом трьох місяців є пропорційним вчиненому дисциплінарному проступку.

Короткий зміст та обґрунтування наведених у заяві про перегляд судового рішення вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 лютого 2019 року (провадження № 11-528сап18) з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а саме у зв`язку з наявністю істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Обґрунтовуючи наявність підстав для перегляду судового рішення, заявник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року, якою скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2010 року в адміністративній справі № 2а-10585/10/2670. Вважає, що зазначена постанова Великої Палати Верховного Суду є істотною для справи обставиною, оскільки впливає на справедливість постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 лютого 2019 року та вказує на законність і справедливість ухваленого ним рішення у справі № 906/1783/15, а також на недобросовісність осіб, які звертались до ВРП зі скаргою на його дії, та на безпідставність їх скарги.

ОСОБА_1 також зазначає, що обставини, встановлені постановою Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року, вказують на те, що особа, яка подала на нього скаргу до ВРП, стала власником підприємства на підставі рішення суду, яке скасоване, тобто не породжує юридичних наслідків. А тому його дії під час розгляду судової справи № 906/1783/15 жодним чином не тільки не вплинули, але й не могли вплинути на будь-які права ні громадянина ОСОБА_3 , ні ТДВ «ЖЛ».

Позиція інших учасників справи

У відзиві на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ВРП не погоджується з наведеними у заяві доводами, не вважає обставини, на які посилається ОСОБА_1 , нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС, а тому просить відмовити у її задоволенні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою заяву про перегляд судового рішення, навів доводи на її обґрунтування, подібні до зазначених у заяві.

Представник ВРП Русакова І. Г. заперечила проти задоволення заяви.

Дослідивши наведені в заяві доводи та аргументи відзиву ВРП, заслухавши позивача та представника ВРП, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що заява про перегляд постанови Великої Плата Верховного Суду від 7 лютого 2019 року за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає з таких міркувань.

Відповідно до частини першої статті 361 КАС судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що спричинили ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (частина друга статті 361 КАС).

З аналізу наведеної норми вбачається, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, що було прийняте).

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважаються нововиявленими нові обставини, виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, які встановлюються на підставі доказів, що не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Водночас необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Разом з тим частиною четвертою статті 361 КАС визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

До того ж судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 КАС, відсутні, а також якщо обставини, визначені цією нормою, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Тобто перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.

Як убачається зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в адміністративній справі № 2а-10585/10/2670, суд скасував постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2010 року, ухвалу цього ж від 15 листопада 2010 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2012 року й ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26 березня 2013 року та закрив провадження у справі.

Отже, оскільки постанова Великої Палати Верховного Суду прийнята 14 травня 2019 року, то обставина, на яку посилається ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не існувала під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява, а саме на момент прийняття постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 лютого 2019 року.

Відтак за своєю правовою природою постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в адміністративній справі № 2а-10585/10/2670 є новою, але не нововиявленою обставиною, а тому не може бути підставою для перегляду постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 лютого 2019 року за нововиявленими обставинами у силу статті 361 КАС.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, як убачається з рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Праведна проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява № 28342/95, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/39; у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04).

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що зазначені ОСОБА_1 обставини не можуть вважатися нововиявленими за своїм визначенням, не впливають на правильність постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 лютого 2019 року та не мають істотного значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про перегляд постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 лютого 2019 року за нововиявленими обставинами.

Керуючись статтями 359, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 лютого 2019 року (провадження № 11-528сап18) за скаргою ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 29 березня 2018 року № 930/0/15-18 у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Господарського суду Житомирської області ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Князєв
Суддя-доповідач О. Б. Прокопенко
Судді:Н. О. АнтонюкО. Р. Кібенко
Т. О. АнцуповаЛ. М. Лобойко
С. В. БакулінаН. П. Лященко
В. В. БританчукВ. В. Пророк
Ю. Л. ВласовЛ. І. Рогач
М. І. ГрицівО. М. Ситнік
Д. А. ГудимаО. С. Ткачук
Ж. М. ЄленінаВ. Ю. Уркевич
О. С. ЗолотніковО. Г. Яновська