Справа № 826/9286/16
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2019 року

м. Київ

справа №826/9286/16

адміністративне провадження №К/9901/30826/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Желєзний І.В., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2017р. (судді - Аблов Є.В., Погрібніченко І.М., Шулежко В.П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017р. (судді - Глущенко Я.Б., Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, державного реєстратора Міністерства юстиції України Трофімчук Олени Олексіївни про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

-визнати незаконним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 14.06.2016р, складений за наслідками розгляду скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Світло" в особі Кокера Безіла Арнольдовича, зареєстрованої за №17258-0-33-16 від 10.06.2016 року;

-визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 15.06.2016р. №1672/5;

-скасувати реєстраційні дії від 15.06.2016р. за №6426) та за №7426), вчинені державним реєстратором Міністерства юстиції України Трофімчук О.О.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що Комісія порушила встановлену чинним законодавством України процедуру розгляду скарги та права позивача як заінтересованої особи у розгляді скарги, оскільки останній взагалі не був повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, копія скарги і додані до неї документи за день до розгляду скарги позивачу надані не були.

Крім того, посилається на те, що відповідачі були зобов`язані відмовити в задоволенні скарги у зв`язку зі спливом строку для її подання, що передбачений ч. 3 ст. 30 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Також посилався на те, що станом на дату складання оскаржуваного висновку від 14.06.2016р. та прийняття оскаржуваного наказу від 15.06.2016р. в провадженні Господарського суду м. Києва перебувала справа з аналогічним предметом спору, що в силу п. 4 ч. 8 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» є підставою для відмови в задоволенні скарги.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2017р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017р., позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 14.06.2016р., складений за наслідками розгляду скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Світло».

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 15.06.2016р. №1672/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Скасовано проведені Міністерством юстиції України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії від 15.06.2016р. за №6426) та за №7426).

З ухваленими судовими рішеннями не погодився ОСОБА_1 , звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий судовий розгляд.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні статті 17 КАС України, сам по собі не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов`язків для осіб, тому не може предметом спору, а відсутність спірних відносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягаю судовому захисту.

Крім того посилається на те, що відповідачами дотримано порядок розгляду скарги.

Заперечуючи проти касаційної скарги позивач просив у її задоволенні відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 20.12.2018р. справу №826/9286/16 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини 6 статті 346 КАС України.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2019р. справу №826/9286/16 повернуто до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Повертаючи справу Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що в касаційній скарзі скаржником перед судом касаційної інстанції не порушено питання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим що, вона не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, відповідного обґрунтування наявності порушень судами правил предметної юрисдикції не наведено. Таким чином, вимоги скарги направлені на здійснення касаційного перегляду судових рішень по суті спору касаційним судом адміністративної юрисдикції та новий розгляд справи у суді першої інстанції за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття справи до свого розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10.06.2016р. на розгляд Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України надійшла скарга ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Світло» за підписом директора товариства Кокера Б.А. на дії державного реєстратора, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України за №17258-0-33-16, в якій скаржник просив: прийняти рішення про скасування реєстраційних дій щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Світло» від 10.05.2016р. №2005426, №1005426; скасування реєстраційної дії щодо ТОВ «Офіційний центр «Квадрат на Малевича» від 10.05.2016р. №0042725; анулювання доступу державного реєстратора Салати С.І. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В обрунтування скарги скаржник посилався на те, що загальні збори учасників ТОВ «НВП «Світло» від 29.04.2016р. були проведені за відсутності на них кворуму, оскільки реєстраційні дії щодо вступу нового учасника ОСОБА_3 , збільшення статутного капіталу за рахунок його внеску у розмірі 1500000,00 грн. та перерозподілу часток учасників у статутному капіталі Товариства - були скасовані, а відтак, рішення загальних зборів учасників ТОВ «НВП «Світло» від 29.04.2016р. про зміну складу учасників у зв`язку із виходом зі складу учасників ТОВ «НВП «Світло» ОСОБА_2 та про зменшення розміру статутного капіталу ТОВ «НВП «Світло» у зв`язку із передачею частки ОСОБА_2 у розмірі 720 000,00 грн., що становить 20,57 % статутного капіталу ТОВ «НВП «Світло», для формування статутного капіталу новостворюваного внаслідок виділу ТОВ «Офісний центр «Квадрат на Малевича», є незаконним.

За результатами розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України прийнято висновок 14.06.2016р., яким задоволено скаргу частково - скасовано реєстраційні дії щодо ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Світло» (), проведені державним реєстратором юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Васильківської районної державної адміністрації Київської області Салатою С.І., а саме: від 10.05.2016р. №2005426 та №1005426, в іншій частині скарги відмовлено.

На підставі вказаного висновку Міністерством юстиції України прийнято наказ №1682/5 від 15.06.2016р. «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», яким скасовано реєстраційні дії щодо ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Світло» (), проведені державним реєстратором юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Васильківської районної державної адміністрації Київської області Салатою С.І., а саме: від 10.05.2016р. №2005426 та №1005426. Виконання в даній частині наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.06.2016р. державним реєстратором Міністерства юстиції України Трофімчук О.О. до Єдиного державного реєстру внесено відомості про скасування реєстраційної дії №6426) та №7426).

Не погоджуючись з такими висновком, наказом та реєстраційними діями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачами не забезпечено об`єктивний і всебічний розгляд скарги ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Світло» та порушено приписи пунктів 9, 10, 11 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1128 та пунктів 4, 9 ч. 8 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення рішень судами попередніх інстанцій) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017р.), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному.

«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень».

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ про скасування реєстраційних дій, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про скасування державної реєстрації ухвалене за скаргою іншої особи, а не позивача.

Крім того, у постанові від 29.05.2019р. у справі № 826/9341/17 Великою Палатою Верховного Суду була висловлена правова позиція стосовно непоширення юрисдикції адміністративних судів на спори, що виникають з подібних правовідносин, а саме правовідносин щодо визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України, які є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття речових прав на нерухоме майно і можуть впливати на майнові права та інтереси цих осіб.

Виникнення спірних правовідносин у справі, що розглядається, зумовлено незгодою позивача з наказом Міністерства юстиції України від 15.06.2016р. №1672/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та стосуються корпоративних прав учасників справи, пов`язаних із створенням, діяльністю та управлінням юридичною особою.

Тобто позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача.

За таких обставин, беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду у цій категорії справ, колегія суддів дійшла висновку, що спір в цій справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а залежно від суб`єктного складу учасників справи може бути розглянутий в порядку господарського чи цивільного судочинства.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтями 238, 240 КАС України.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги (стаття 354 КАС України).

Пунктом 5 частини першої статті 349 цього ж Кодексу передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі

Керуючись ст. 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2017р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017р. - скасувати.

Провадження у справі №826/9286/16 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, державного реєстратора Міністерства юстиції України Трофімчук Олени Олексіївни про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

І.В. Желєзний

В.М. Кравчук