Справа № 1.380.2019.003846
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.003846
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівський обласний військовий комісаріат.

Обставини справи.

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб у редакції, яка діяла при нарахуванні пенсії у 2010 році, починаючи з 01.01.2019, виходячи з розрахунку 90 відсотків від грошового забезпечення для обчислення пенсії, на підставі довідки Украероруху «Про розмір грошового забезпечення» від 23.05.2019 за № 1-24.2.2/2755/19 протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області анулювати недостовірні дані щодо грошового забезпечення від 31.03.2018 № ХВ 62129, які були подані Львівськім обласним військовим комісаріатом при перерахунку пенсії на виконання Постанови № 103 та абз. 2 пункту 2 Постанови № 45 та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб у редакції, яка діяла при нарахуванні пенсії у 2010 році, починаючи з 01.01.2019, виходячи з розрахунку 90 відсотків від грошового забезпечення для обчислення пенсії, на підставі довідки Украероруху «Про розмір грошового забезпечення» від 23.05.2019 за № 1-24.2.2/2755/19 без обмежень максимального розміру пенсії;

- здійснити судовий контроль за виконанням судового рішення, відповідно до п. 1 ст. 382 КАС України, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що він є пенсіонером по лінії Міністерства оборони України, якому з 2010 року призначена пенсія за вислугу років (38 років) у розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вказує, що звернувся до відповідача з заявою про перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої органом, який уповноважено видавати зазначенні довідки, а саме довідки Украероруху від 23.05.2019 №1-24.2.2/2755/19. У відповідь на заяву отримав відмову, зі змісту якої слідує, що перерахунок раніше призначеної пенсії проведено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» за нормами законодавства, що діяли на момент перерахунку пенсії, виходячи із 70% сум грошового забезпечення. Також зазначає, що на звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав відповідь, що правові підстави для направлення до пенсійного фонду довідки Украероруху відсутні. Вважає зазначені дії відповідача протиправними та такими, що вчинені не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 31.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 01.08.2019 провадження у справі зупинено.

У поданому суду відзиві відповідач проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог вказує, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб в квітні 2018 року уповноваженим органом надана довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій від 31.03.2018 року №ХВ62129, на підставі якої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області проведено перерахунок та виплату пенсії позивачу. Вказав, що довідка про розмір грошового забезпечення від 23.05.2019 №1-24.2.2/2755/19, складена Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, на адресу відповідача не скеровувалася. Разом з тим, довідка від 31.03.2018 року №ХВ62129, видана ІНФОРМАЦІЯ_2 , не була відкликана. Крім того, додав, що ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Тому, перерахунок пенсії здійснено за чинною на час перерахунку пенсії редакцією Закону, тобто у розмірі 70% грошового забезпечення. Щодо обмеження пенсії максимальним розміром, зазначив, що відповідно до п.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. З урахуванням цього, на думку відповідача, немає підстав для здійснення перерахунку пенсії, виходячи з 90% грошового забезпечення, а пенсія позивачу виплачується згідно з вимогами чинного законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Разом з відзивом відповідач подав клопотання про призначення судового засідання у справі.

Представник третьої особи подав суду пояснення, в яких зазначив, що Головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області направлено список осіб, на яких необхідно видати довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Зазначає, що позивач був включений у список Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у зв`язку з чим Львівським обласним військовим комісаріатом підготовлена довідка, в яку включено посадовий оклад (станом на дату відрядження), оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років, як це передбачено Порядком № 45 (зі змінами внесеними постановою № 103). Вказує, що пунктом 3 Порядку 45 передбачено підготовку довідок про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної у списку осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, або державним органом, з якого особа звільнена зі служби, або органами, установами, організаціями і підприємствами, до яких були відряджені особи. Зазначає, що Львівським обласним військовим комісаріатом надіслана до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідка про розмір грошового забезпечення. Вважає, що довідка оформлена ДП Укаерорухом не відповідає формі встановленій Порядком 45.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, проте згідно ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив, про що було повідомлено сторонам в ухвалі суду про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 28.11.2019 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.11.2019 відмовлено в клопотанні про розгляд справи в судовому засіданні.

Суд на підставі заяв по суті справи, якими згідно з ч. 3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, є позов та відзив, а також поданих сторонами доказів

встановив:
ОСОБА_1 , полковник запасу Збройних Сил України, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та одержує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Наказом Міністра оборони України від 23.09.2010 №1001 позивач звільнений з військової служби у запас відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за віком) з посади заступника директора з використання повітряного простору Львівського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (а.с.18).

У зв`язку із звільненням з військової служби наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 25.10.2010 № 590/о «З особового складу» ОСОБА_1 з 25.10.2010 звільнено і займаної посади заступника директора з використання повітряного простору Львівського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (а.с.19).

Державним підприємством обслуговування повітряного руху України на підставі наказів Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 11.01.2019 №19 « Про підвищення окладів за займаними посадами військовослужбовцям, відрядженим до Украероруху» та від 26.04.2019 №383 «Про затвердження переліків назв посад та розмірів окладів військовослужбовців за прирівняними посадами» видана Довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 23.05.2019 №1-24.2.2/2755/19 на ім`я ОСОБА_1 , згідно з якою змінилося грошове забезпечення за прирівняною посадою, яку позивач займав на день звільнення з військової служби (а.с.22).

05.06.2019 позивач із заявою звернувся до Військового комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить анулювати недостовірні дані щодо грошового забезпечення від 31.03.2018 №ХВ62129, які були подані Львівськім обласним військовим комісаріатом до пенсійного фонду при порахунку ОСОБА_1 пенсії на виконання Постанови №103 та абз.2 пункту 2 Постанови №45. Просить довідку від 23.05.2019 за № 1-24.2.2/2755/19 надати пенсійному фонду для перерахунку пенсії з 01.01.2019 (а.с.27).

ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовив позивачу листом від 26.06.2019 №6548 (а.с.28).

05.06.2019 позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Львівської області з заявою, в якій просив: анулювати недостовірні дані щодо ОСОБА_1 грошового забезпечення, які були подані Львівськім обласним військовим комісаріатом при порахунку ОСОБА_1 пенсії на виконання Постанови №103 та абз.2 пункту 2 Постанови №45; здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб у редакції, яка діяла при нарахуванні пенсії у 2010 році, починаючи з 01.01.2019, виходячи з розрахунку 90 відсотків від грошового забезпечення для обчислення пенсії, на підставі довідки Украероруху «Про розмір грошового забезпечення» від 23.05.2019 за № 1-24.2.2/2755/19 наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (а.с.24-25).

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 05.07.2019 №3018/А-20/11.03-06 відмовило у проведенні такого перерахунку. В листі відповідач вказав на те, що згідно із ч. 4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закону-2262), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, управлінням Пенсійного фонду здійснено перерахунок пенсії позивача виходячи з 70% грошового забезпечення (а.с.26)

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 №1281 «Про створення об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного України» грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснюється у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ».

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №104 від 07.02.2001 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ» військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та органів і установ виконання покарань, відрядженим до органів виконавчої влади та інших цивільних установ, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ та органів і установ виконання покарань.

При цьому, грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в органах та установах, до яких вони відряджені, окладів за військовими званнями та інших видів грошового забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань.

Відповідно до пункту 10 статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями у таких державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, затверджується Президентом України.

Перелік посад Державного підприємства обслуговування повітряного руху України визначено Указом Президента України від 03.05.2017 № 126/2017 «Про Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами».

Крім того, перелік посад штатних працівників Державного підприємства обслуговування повітряного руху України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 105 «Про затвердження переліку посад, що можуть бути заміщені військовослужбовцями Збройних Сил, Служби безпеки, інших військових формувань в органах виконавчої влади, інших цивільних установах, та граничних військових звань за цими посадами».

Отже, позивач, будучи відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України для виконання службових обов`язків, отримував грошове забезпечення, виходячи з окладу за посадою, займаною ним в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху, окладу за військовим званням та інших видів грошового забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для відповідних категорій військовослужбовців.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Закон передбачає, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення у бік підвищення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення Кабінету Міністрів України про підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 12.07.2010 №7408/0/14-10/039, керівник Державного підприємства Украерорух, згідно зі статтями 14 та 15 Закону України «Про оплату праці» та Положення про Об`єднану цивільно-військову системи організації повітряного руху України, затвердженого Постановою КМУ від 19.07.1999 № 1281, самостійно встановлює оклади за посадами штатних працівників.

26.02.2018 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких іншим категоріям осіб», яка в свою чергу ввела в дію з 01.03.2018 постанову Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 (далі Постанова №704).

Згідно з пунктом 5 Постанови № 704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової-військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією Постановою.

Ураховуючи викладене, Кабінет Міністрів України делегував керівникам державних органів, в тому числі й керівнику Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, своє право визначати розміри посадових окладів військовослужбовцям, відрядженим до підприємства, які обіймають передбаченні законодавством посади у підприємстві.

Отже, накази Украероруху від 11.01.2019 №19 «Про підвищення окладів за займаними посадами військовослужбовцям, відрядженим до Украероруху» та від 26.04.2019 №383 «Про затвердження переліків назв посад та розмірів окладів військовослужбовців за прирівняними посадами», на підставі яких позивачу складено довідку від 23.05.2019 №1-24.2.2/2755/19 про розмір грошового забезпечення, є підставою для перерахунку пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ, оскільки збільшують розмір грошового забезпечення відряджених військовослужбовців.

Саме така правова позиція в подібних правовідносинах сформована Верховним Судом в постановах від 10.07.2018 у справі № 461/6479/16-а, від 24.04.2018 у справі № 461/939/17, від 03.05.2018 у справі № 638/13960/17, від 17.10.2018 у справі № 461/1151/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до абзаців 9, 11 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 про затвердження Порядку «Про проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, що відряджалися для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв`язку з виходом на пенсію безпосередньо з посад, на яких вони перебували, перерахунок пенсій провадиться на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих зазначеними органами, установами, організаціями і підприємствами. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк Головним управлінням Пенсійного фонду України.

Як встановлено судом, що ОСОБА_1 з 2010 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ у розмірі 90% від грошового забезпечення.

При перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Саме така правова позиція сформована Верховним Судом в постановах від 27.02.2018 у справі №642/3284/17, від 24.04.2018 у справі №686/12623/17 та від 19.06.2018 у справі №583/2264/17.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Тому, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а саме 90 відсотків від грошового забезпечення.

Отже, ГУ ПФУ у Львівській області має здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до вимог частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ, абзацу 9, 11 пункту 3 постанови КМУ від 13.02.2008 № 45 на підставі складеної Украерорухом довідки про розмір грошового забезпечення від 23.05.2019 №1-24.2.2/2755/19, з розрахунку 90% грошового забезпечення за прирівняною посадою заступника директора регіонального структурного підрозділу з використання повітряного простору.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку, що нездійснення ГУ ПФУ у Львівській області перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі виданої Украерорухом довідки від 23.05.2019 №1-24.2.2/2755/19 свідчить про бездіяльність відповідача.

Щодо тверджень відповідача стосовно того, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає наступне.

Згідно до статті 43 Закону №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

У резолютивній частині цього рішення визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України №2262-ХІІ зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 грн.

У своєму рішенні Конституційний Суд України вказав, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статі 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Тому, виходячи із висновків зазначеного рішення Конституційного Суду України, відповідач повинен здійснити виплату пенсії без обмеження максимального розміру пенсії.

В преамбулі Закону №2262-ХІІ зазначено, що цей Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення № 7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із статтею 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Більше того, вирішуючи питання про застосування Закону №2262-ХІІ у часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, такі не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності своїх дій, які є предметом оскарження.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб у редакції, яка діяла при нарахуванні мені пенсії у 2010 році, починаючи з 01.01.2019, виходячи з розрахунку 90 відсотків від грошового забезпечення для обчислення пенсії, на підставі довідки Украероруху «Про розмір грошового забезпечення» від 23.05.2019 за №1-24.2.2/2755/19, не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, тому таку слід визнати протиправною.

Позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб у редакції, яка діяла при нарахуванні пенсії у 2010 році, починаючи з 01.01.2019, виходячи з розрахунку 90 відсотків від грошового забезпечення для обчислення пенсії, на підставі довідки Украероруху Про розмір грошового забезпечення від 23.05.2019 за № 1-24.2.2/2755/19 без обмежень максимального розміру пенсії, є похідними від першої позовної вимоги, тому також підлягають до задоволення.

З метою належного, ефективного та достатнього захисту прав позивача, керуючись пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення другої позовної вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області провести ОСОБА_1 з 01.01.2019 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІI, виходячи з 90% від сум грошового забезпечення, на підставі довідки від 23.05.2019 за № 1-24.2.2/2755/19 «Про розмір грошового забезпечення» виданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, без обмежень максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Водночас суд дійшов висновку, що вимога позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області анулювати недостовірні дані щодо грошового забезпечення від 31.03.2018 № ХВ 62129, які були подані Львівськім обласним військовим комісаріатом при перерахунку пенсії на виконання Постанови № 103 та абз. 2 пункту 2 Постанови № 45 задоволенню не підлягає, оскільки відповідач законом не наділений повноваженнями анулювати недостовірні дані щодо грошового забезпечення, а тому позивачем невірно обраний спосіб захисту порушених прав.

Стосовно вимоги позивача щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення після набрання судовим рішенням законної сили, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, законодавцем передбачено право, а не обов`язок суду встановлювати такий вид судового контролю за виконанням рішення суду.

Враховуючи наведене, на переконання суду, відсутні підстави для встановлення вказаного виду судового контролю за виконанням рішення суду у даній адміністративній справі.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Оскільки позивач згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:
1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб з 01.01.2019 виходячи з розрахунку 90 відсотків від грошового забезпечення для обчислення пенсії, на підставі довідки Украероруху «Про розмір грошового забезпечення» від 23.05.2019 за № 1-24.2.2/2755/19.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з 01.01.2019 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІI, виходячи з 90% від сум грошового забезпечення, на підставі довідки від 23.05.2019 за № 1-24.2.2/2755/19 «Про розмір грошового забезпечення» виданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, без обмежень максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити

5.Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 29.11.2019.

Суддя Коморний О.І.