Справа № 1.380.2019.004791
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004791
У Х В А Л А

з питань відводу

27 листопада 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., розглянув у письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Львівського окружного адміністративного суду Сасевича Олександра Михайловича, у справі №1.380.2019.004791 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання до вчинення дій,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, із вимогами: визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2018 року, у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі рішення №411 від 28.09.1993 року (рішення 94 від 27.09.1993 року) неправомірними, - як проведений без урахування та з порушенням міжнародної Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зокрема, щодо визначення розміру заробітку для обрахунку пенсії (ч. 3 ст.6) та врахування приписів даної норми при перерахунку пенсії (ст.7 Угоди), Указу Президента України «Про соціальний захист населення в умовах лібералізації цін від 27.12.1991 року, зокрема, щодо обчислення середньомісячного заробітку при призначенні пенсії в період 1991-1993 р.р., Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12), зокрема, щодо не врахування ст.100 цього Закону для встановлення права на пільгову пенсію за раніше діючим законодавством - Закону про державні пенсії 1956 року, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок розміру пенсії з 01.12.2018 року, у відповідності до зазначених норм.

Ухвалою суду від 23.09.2019 вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали судді представник позивача усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 07.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

18.10.2019 (вх. № 37900) представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи №1.380.2019.004791 за правилами загального позовного провадження.

25.10.2019 за вх. № 39060 від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому ним також заявлено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 04.11.2019 суд задоволенні клопотань представника позивача та відповідача про розгляд справи №1.380.2019.004791 за правилами загального позовного провадження відмовив. Перейшов із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду адміністративної справи №1.380.2019.004791 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання до вчинення дій - за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначив судове засідання на 20.11.2019.

21.11.2019 за вх. №43678 від представника позивача на адресу суду надійшла заява про відвід головуючого у справі судді Сасевича О.М.

Заява мотивована тим, що ухвалою суду від 04.11.2019 про призначення судового засідання було відмовлено у задоволенні клопотань представників сторін про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, натомість суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. На переконання представника позивача, суддя приймаючи таке рішення не взяв до уваги викладені у заявах сторін обґрунтування, що на думку заявника, підтверджує необхідність відводу судді Сасевича О.М.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 передано заяву представника позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М. для реєстрації в автоматизованій системі документообігу з метою визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви про відвід. Зупинено провадження у справі №1.380.2019.004791 до вирішення заяви про відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2019 таку заяву передано для розгляду судді Сакалошу В.М., який не входить до складу суду, що розглядає справу №1.380.2019.004791, та його визначено у порядку, встановленому ч.1 ст.31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У зв`язку з неможливістю розгляду заяви про відвід судді Сасевича О.М. визначеним згідно протоколу автоматизованого розподілу суддею Сакалошем В.М., який 23.11.2019 отримав травму, що призвело до втрати працездатності, на підставі Розпорядження керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 №147-Р, 26.11.2019 проведено повторний автоматизований розподіл і заяву передано для розгляду судді Качур Р.П., яка не входить до складу суду, що розглядає справу №1.380.2019.004791, та яку визначено у порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Розгляд заяви про відвід здійснюється в порядку письмового провадження з урахуванням приписів ч. 8 ст. 40 КАС України.

Суд, розглянувши заяву про відвід судді та з`ясувавши підстави заявленого відводу, зазначає таке.

В силу ч.1 ст.36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст.31 цього Кодексу.

Відповідно до ст.39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Статтею 40 КАС України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ч.3 ст.40 КАС України). Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ч.4 ст.40 КАС України).

В порядку ч.8 ст.40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. При цьому, питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід (ч.11 ст.40 КАС України).

Сукупний аналіз вищенаведених норм дає підстави дійти до висновку, що особа яка заявляє відвід судді повинна ґрунтовно та конкретно навести обставини, які можуть слугувати відводу, крім цього заява має бути підтверджена допустимими та неспростовними доказами.

Як вбачається із змісту заяви про відвід, підставою для її подання стали процесуальні рішення судді, з якими не погоджується представник позивача.

У даному випадку суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Враховуючи наведене, заявлені представником позивача підстави для відводу головуючого судді не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки не стосуються особистого відношення судді до результатів розгляду справи №1.380.2019.004791, а тільки висвітлюють власну позицію заявника.

Крім цього, доказів, які б підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та безсторонності головуючого судді при розгляді зазначеної справи у поданій заяві не наведено.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п.п.45- 50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії'") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п.40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п.44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії'"; п.30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії'; п.96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

Європейський суд з прав людини в п.49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно об`єктивного критерію цей Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.52 рішення у справі "Білуха проти України").

Таким чином, суд вважає, що заявником не надано переконливих доказів, які б давали підстави вважати, про наявність передбачених КАС України підстав для відводу судді.

Обставини, на які посилається заявник, не доводять та не можуть свідчити про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості головуючого судді й такі не підтверджені жодними доказами, а їх встановлення не належить до повноважень суду при вирішенні питання про відвід, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід головуючого судді у справі №1.380.2019.004791.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Сасевича О.М. в адміністративний справі №1.380.2019.004791 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали суду окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвалу суду включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Р.П. Качур