Справа № 236/3339/19
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року справа №236/3339/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сухарька М.Г.,

суддів Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Спорника Олександра Володимировича на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2019 року в справі № 236/3339/19 (головуючий І інстанції Саржевська І.В., повний текст рішення складено та підписано 01 жовтня 2019 року в м. Лиман) за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Спорника Олександра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 674141 від 13.08.2019,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Спорника Олександра Володимировича (далі відповідач, поліцейський) із позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 13.08.2019 серії ДП18 № 674141, винесену в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він не порушував пунктів 2.4. та 12.4. Правил дорожнього руху, а поліцейський під час складання оскаржуваної постанови грубо порушив встановлені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 2-8).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною та скасовано постанову поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Спорника О.В. серії ДП18 № 674141 від 13.08.2019, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 425,00 грн; провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що порушення ОСОБА_1 п. 12.4. Правил дорожнього руху зафіксовано та підтверджено сертифікованим лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер НОМЕР_1 ). Також поліцейський наголошує, що під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності було дотримано усіх прав особи, які визначені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст.ст. 55, 59, 63 Конституції України.

Таким чином висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування постанови від 13.08.2019 серії ДП18 № 674141 є хибними (а.с. 53-57).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи 13 серпня 2019 року поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Спорником О.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП18 № 674141. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн за вчинення порушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що він, керуючи автомобілем «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_2 , порушив пункти 2.4. та 12.4. Правил дорожнього руху, а саме, порушив швидкісний режим руху в населеному пункті та не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Не визнаючи себе винним у вчиненні вказаних порушень та наголошуючи на порушенні відповідачем ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року (далі Закон № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху. Пунктом 12.4. розділу 12 Правил встановлено, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За приписами ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Окрім цього, підпунктами а), б) та ґ) п. 2.4. Правил визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 8 КупАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до чистин першої та другої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121 1, 121 2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (п. 8 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Дослідивши наявну в матеріалах справи постанову від 13.08.2019 серії ДП18 № 674141 суд апеляційної інстанції встановив, що додатками до постанови є відео з боді-камери В10007, а також фото- і відеоматеріали TruCam. Відеозапис з боді-камери та роздруківку фотофіксації порушення засобом TruCam LTI 20/20 (серійний номер НОМЕР_1 ) поліцейський надав до суду першої інстанції разом з відзивом на адміністративний позов. Також до відзиву додано Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 13.11.2018 № 22-01/13807, Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/-2903-2012 та Експертний висновок від 27.09.2018 № 04/02/03-3008, які підтверджують, що засіб TruCam LTI 20/20 (серійний номер НОМЕР_1 ) та всі матеріали з нього є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 73-74 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, наявною в матеріалах справи роздруківкою фотозображення із засобу TruCam LTI 20/20 (серійний номер НОМЕР_1 ) підтверджено, що автомобіль марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2 , на який наведено пристрій, рухався 13.08.2019 в населеному пункті с. Циганське Полтавської області зі швидкістю 94 км/год при допустимій швидкості руху 50 км/год.

Отже, наявність події адміністративного правопорушення як обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності підтверджена матеріалами справи.

Надаючи оцінку діям співробітників поліції, суд дослідив відеозапис з боді-камери В10007, який наявний в матеріалах справи на носії CD-диск. Відеозаписом підтверджені наступні фактичні обставини розгляду поліцейським справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Після зупинки транспортного засобу позивача ознайомлено із зафіксованим засобом TruCam порушенням. ОСОБА_1 , не заперечуючи факт ознайомлення зауважив, що не може ідентифікувати побачене як доказ вчинення ним порушення п. 12.4. Правил дорожнього руху (позначка часу на записі 17:04).

На вимогу поліцейського пред`явити передбачені п. 2.4. Правил документи позивач зазначив, що ці документи він зобов`язаний пред`являти лише на законну вимогу відповідної посадової особи, а законність вимоги залежить від обґрунтованості підстави зупинення. Оскільки відповідачем не доведено порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, зупинення є незаконним (позначка часу на записі 17:05).

Заперечуючи, що він їхав зі швидкістю 94 км/год, позивач пояснив, що виїхавши з-за іншого автомобіля, він побачив поліцейських та знизив швидкість, не знає з якою швидкістю він рухався, але точно менше 80 км/год або 80 км/год. Отже він не розуміє, звідки прилад показав 94 км/год (позначка часу на записі 17:15). Тобто, фактично позивач не заперечує, що він міг порушити допустиму швидкість руху приблизно на 30 км/год.

Зважаючи на надані пояснення і недоведеність вчинення ним адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 відмовився надавати передбачені п. 2.4. Правил дорожнього руху документи. Пояснення поліцейських, що його автомобіль може бути примусово евакуйований, а він сам затриманий та доставлений у відділ поліції для встановлення особи на підставі ст. 262 КУпАП, були сприйняті як погроза з боку суб`єкта владних повноважень та не вплинули на відмову позивача надавати документи (позначка часу на записі 17:21-17:22). Внесення відомостей про особу водія до постанови від 13.08.2019 серії ДП18 № 674141 відбувалось на підставі інтегрованої інформаційно-пошукової системи «Армор».

Під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності поліцейський роз`яснив позивачу його права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП, а саме: давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; оскаржити постанову по справі (позначка часу на записі 18:10-18:11).

На клопотання ОСОБА_1 щодо надання йому можливості скористатися допомогою адвоката, поліцейський запропонував надати номер телефону вторинної правової допомоги (позначка часу на записі 18:12).

Таким чином, висновки суду першої інстанції про порушення відповідачем гарантованого Конституцією України та міжнародно-правовими документами суб`єктивного права особи на захист від висунутого обвинувачення спростовуються судом апеляційної інстанції на підставі матеріалів справи.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що впродовж усього часу розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, який тривав близько двох з половиною годин, ОСОБА_1 вільно пересувався та користувався мобільним телефоном, отже його доводи, що поліцейський порушив його право на отримання юридичної допомоги, не підтверджено наявними доказами.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено порушення позивачем допустимої швидкості руху в населеному пункті та не пред`явлення до винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже ОСОБА_1 підлягає притягненню до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Поліцейським винесено постанову серії ДП18 № 674141 у відповідності до встановлених КУпАП процесуальних вимог, зокрема, в частині роз`яснення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено обґрунтованість доводів апелянта та хибність висновків суду першої інстанції, яка зумовлена тим, що в порушення вимог ч. 1 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України справа за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Спорника О.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення була призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Наведене є підставою для застосування судом апеляційної інстанції п. 4 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України та дослідження доказів, які надійшли до суду першої інстанції після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до вимог ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Керуючись статями 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Спорника Олександра Володимировича на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2019 року в справі № 236/3339/19 задовольнити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2019 року в справі № 236/3339/19 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Спорника Олександра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 674141 від 13.08.2019 відмовити.

Повне судове рішення 27 листопада 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання колегією суддів і не може бути оскаржена.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

Т. Г. Гаврищук

А. В. Гайдар