Справа № 394/1119/19
Суддя: Краснопольська Л. П.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
29.11.2019 справа № 394/1119/19
2-а/394/17/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого - судді Краснопольської Л.П.

при секретарі судового засідання Владовій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Блаженко Ярослава Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1703108, згідно з якою, він, керував транспортним засобом Mersedes-Benz Vitо, номерний знак НОМЕР_1 , о 14 годині 53 хвилин 03.11.2019 року інспектором УПП в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції Блаженком Я.В. було винесено постанову серії ЕАК №1703108 про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Дану постанову позивач вважає незаконною, прийнятою без дослідження всіх обставин у справі та без урахування його пояснень. Зокрема вказав, що він керуючи автомобілем, рухаючись в бік м. Кропивницький, наближаючись до населеного пункту с. Велика Виска, Маловисківського району забезпечив допустиму швидкість свого транспорту, оскільки на узбіччі вказаної дороги був знак 5.45 «Населений пункт» про те через 200 метрів його зупинив відповідач та повідомив про перевищення швидкості, що зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості ТruCam. Відповідач вказав, що згідно п.12.4.ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., а перевищення швидкості позивача більш як на 20 кілометрів на годину. Позивач зазначає, що з доданого додатку до позовної заяви схематично зображено місце розташування дорожнього знака 5.45. «Населений пункт» та місце розташування патрульного екіпажа відстань між якими 200м. від дорожнього знака до місця з якого вимірювальний пристрій ТruCam може здійснювати фіксацію швидкості руху транспортних засобів, а тому враховуючи те, що ТruCam здатний вимірювати швідкість на відстані 1200м не виключена можливість фіксації швидкості руху 03.11.2019 року до дії дорожнього знака 5.45. «Населений пункт». Тобто перевищення швидкості могло бути зафіксовано поза межами населеного пункту, також зазначив, що під час вказаної події погодні умови були не ідеальні для застосування лазерного вимірювача швидкості ТruCam, оскільки на дворі накрапав дощ та були ознаки туману, що можливо могло призвести до спотворення результатів вимірювань, відсутні докази вчинення даного адміністративного правопорушення, та не надано можливості скористатися юридичною допомогою. З огляду на наведене, позивач вказує на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, що є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі. В позовній заяві позивач не погоджується з діями відповідача та прийнятим рішенням про притягнення його до адміністративної відповідальності з тих підстав, що інспектор поліції незаконно розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки автомобіля, позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорувавши порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. З вказаних підстав вважає постанову протиправною, та такою, що винесена з порушеннями, а тому просить її скасувати.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, надіслав суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся, відповідно до відстеження з Укрпошти 25.11.2919 року відповідач отримав повідомлнння суду, причин неявки суду не повідомив. Відзиву та доказів на спростування позовних вимог не надав.

Згідно з ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача ( ст. 77 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, суд на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, відповідно до вимог якої, розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судом встановлено такі обставини.

03.11.2019 року інспектором УПП в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції Блаженком Я.В. було винесено постанову серії ЕАК №1703108 про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Згідно тексту вищевказаної постанови:

03.11.2019 року водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes-Benz Vitо, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.45, населений пункт дозволяється рух зі швидкістю не більше 50км/год., водій рухався зі швидкістю 73 км/год, та перевищив швидкість на 23 км/год., швидкість вимірювалась ТruCam000679, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач не погоджується з винесеною щодо нього постановою та вказує, що жодного належного підтвердження допущення ним порушення вимог Правил дорожнього руху відповідачем у постанові не наведено. Вважає, що постанова складалася інспектором без врахування його зауважень та пояснень, не відображає дійсних обставин справи, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Ч.1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність, за керування транспортним засобом особою, настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що передбачено в ст. 251 КУпАП. Таким чином, протокол на рівні з поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, є одним із засобів встановлення фактичних даних, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові прийнятій відповідачем не наведено будь-якої оцінки вказаного доказу.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачений виключно ст. 279 КУпАП, а також обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи, передбачені виключно ст. 280 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зазначена постанова винесена з порушенням ст. 33 КУпАП, яка визначає, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.

Судом встановлено що, при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Відповідач жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності винесення постанови не надав,твердження позивача про те, що він не порушував ПДР не спростував, а оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вини позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України орган державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. В ст.ст. 28, 55 Конституції України зазначено, що кожен має право на повагу до гідності. Права і свободи громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Виписана постанова свідчить тільки про той факт, що відповідач, виписуючи постанову, діяв не на підставі закону, не в межах своїх повноважень та не у спосіб, що передбачений законом.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція невинуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Суб`єкт владних повноважень відповідач у справі зобов`язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справи незалежно від того на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи навіть позивача. Жодних належних доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення відповідачем суду не надано. Доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідачем не спростовані в судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Така ж позиція міститься і у постанові ВС КАС від 15 березня 2019 року, справа №686/11314/17, адміністративне провадження №К/9901/15541/18.

У зв`язку із задоволенням позову, враховуючи, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільнена від сплати судового збору, у відповідності до ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 12, 14, 19, 25, 77, 139, 192-194, 228, 241, 242, 244-246, 250, 286 КАС України, ст.ст. 9, 33, 245-280 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора УПП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Блаженко Ярослава Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії УПП в Кіровоградській області інспектора старшого лейтенанта поліції Блаженко Ярослава Васильовича протиправними в частині винесення постанови серії ЕАК №1703108 від 03.11.2019 року за 1 ст. 122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Скасувати постанову серії серії ЕАК №1703108 від 03.11.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором УПП в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції Блаженком Ярославом Васильовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя: