Справа № 240/10688/19
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Житомир справа № 240/10688/19 категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,

встановив:

Головне управління ДФС у Житомирській області звернулось до суду з позовом у якому просить стягнути з ОСОБА_1 податкову заборгованість в сумі 171748,67 грн.

В обґрунтування позову вказує, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування в загальній сумі 158550,31 грн. (117309,22 грн. - основний платіж, 29497,31 грн. - штрафна санкція, 11743,78 грн. - пеня) та військового збору, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування в загальній сумі 13198,36 грн (9775,77 грн - основний платіж, 2443,94 грн. - штрафна санкція, 978,65 грн - пеня). Вказує, що на підставі Акту перевірки №1398/16-30-13-05/ від 21.11.2018, податковим органом прийнято:

- податкове повідомлення - рішення № від 29.11.2018 на загальну суму 146636,53 грн.;

- податкове повідомлення - рішення № від 29.11.2018 на загальну суму 170,00 грн.;

- податкове повідомлення - рішення № від 29.11.2018 на загальну суму 12219,71 грн.

Вважає, що податковий борг є узгодженим.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

До суду 18.10.2019 надійшов відзив на позовну у якому відповідач вказує, що згідно з приписами п. 58.3. ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. Зазначає, що 28.08.2018 на адресу фактичного проживання, що співпадає з місцем реєстрації мого проживання - АДРЕСА_1 надійшов лист позивача про надання пояснень № 3883/14/06-30513 від 22.08.2018. В той же час, у позовній заяві визначено адресу: АДРЕСА_2 . Крім того, за відомостями позову та додатків до нього (копії конвертів) саме на цю адресу позивачем направлялись податкові повідомлення-рішення та розрахунки штрафних санкцій, а також податкова вимога Ф-3201-51 від 14.02.2019.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 призначено адміністративну справу до судового розгляду у судовому засіданні на 09:00 11.11.2019.

До суду 28.10.2019 надійшла відповідь на відзив у якому позивач зазначає, що відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.2 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Зазначає, що направлений судом позов був отриманий відповідачем особисто за адресою: АДРЕСА_2 , а викладені у відзиві заперечення щодо правомірності винесення податкових повідомлень-рішень не є предметом позовної заяви. Вказує, що податковий борг з податку на доходи фізичних осіб та військовий збір не погашено платником податків, а тому підлягає стягненню у судовому порядку.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді у відрядженні, адміністративна справа №240/10688/19 знято з розгляду 11.11.2019. Судове засідання перенесено на 09:00 20.11.2019 , про що повідомлено сторін листом та судовими повістками.

Відповідач надав до суду пояснення від 19.11.2019 (вх. №27110/19 від 20.11.2019) у яких зазначає, що податковою адресою платника податків - фізичної особи визначається місце її проживання. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси. Лише податковою адресою юридичної особи є місцезнаходження такої юридичної адреси, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Зазначає, що податкові повідомлення-рішення за адресою місця проживання не направлялись. Вказує, що позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду з даним позовом.

У судовому засіданні 20 листопада 2019 року суд поставив на обговорення питання щодо пропуску позивачем строку звернення до суду. Суд, враховуючи приписи статті 102 Податкового кодексу України, протокольною ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовив у застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду. Для надання представниками сторін доказів у справі, розгляд адміністративної справи відкладено на 26.11.2019.

Відділом документального забезпечення суду 26.11.2019 зареєстровано лист представника позивача з додатками: копія паспорту та копія довідки про зареєстроване місце проживання.

До суду 26.11.2019 надійшли додаткові пояснення представника позивача щодо порядку та розмірів нарахування пені.

Представник позивача 26.11.2019 надав до суду заяву про долучення до матеріалів справи скріншотів АІС "Податковий блок".

Заслухавши пояснення представників сторін, а також зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта та наявність письмових заяв учасників справи про розгляд справи у письмовому провадженні, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, в строки, передбачені ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 250 КАС України визначено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Фактичною підставою звернення позивача до суду з адміністративним позовом про стягнення з відповідача податкового боргу стала несплата останнім у встановлений законом строк узгоджених сум податкових зобов`язань.

Згідно підпунктів 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України ( далі - ПК України), платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів та сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що за результатом невиїзної позапланової документальної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичної особи ОСОБА_1 за період із 01.01.2017 по 31.12.2017, складено Акт №1398/06-30-13-05/ від 21.11.2018.

На підставі висновків, викладених в Акті від 21.11.2018, Головним управлінням ДФС у Житомирській області, прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 29.11.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування у загальній сумі 146636,53 грн ( за податковим зобов`язанням 117309,22 грн, за штрафними санкціями 29327,31 грн) (а.с. 10);

- № від 29.11.2018 яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у сумі 170,00 грн (а.с. 11);

- № від 29.11.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у сумі 12219,71грн (за податковим зобов`язанням 9775,77 грн, за штрафними санкціями 2443,94 грн. (а.с. 12).

Відповідно пункт 31.1 статті 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Положеннями пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Податкові повідомлення-рішення від 29.11.2018 №, №, № надіслано ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , однак до контролюючого органу повернувся конверт з довідкою ДП «Укрпошта» із відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 14).

Під час судового розгляду адміністративної справи представник відповідача зазначив, що позивач податкові повідомлення рішення та акт перевірки не отримував, оскільки вказані документи направлялись податковим органом на адресу АДРЕСА_2 , тоді як ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження зазначеного, представник відповідача надав суду копію паспорта, що підтверджує місце реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, представник позивача під час розгляду адміністративної справи зазначив, що згідно інформації, яка міститься в АІС «Податковий блок» місце проживання ОСОБА_1 вказано: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача у відзиві та під час розгляду адміністративної справи зазначив, що згідно доданого до позовної заяви додатку АІС "Податковий блок" вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Судом досліджено наявну в матеріалах адміністративної справи копію роздруківки з АІС "Податковий блок" щодо ОСОБА_1 податковий номер НОМЕР_1 та встановлено: у графі "Реєстраційні дані платника в ДПІ за неосновним місцем обліку ": АДРЕСА_2 , а у графі "Місце проживання", тип адреси "Адреса відповідно до даних ДРФО" вказано адресу: АДРЕСА_1 . (а.с. 9).

Суд акцентує увагу на тому, що позивач зареєстрований в установленому законодавством порядку як фізична особа-підприємець.

Згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) здійснено 16.11.2009. Адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Однак, податкові повідомлення - рішення від 29.11.2019 прийняті щодо фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , а не щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ..

Судом досліджено надану копію паспорта серії НОМЕР_2 та встановлено, що 10.12.2015 місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 66-67)

Статтею 3 Закону України, від 11.12.2003, №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

Відповідно до ст. 6 Закону України, від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Приписами п. 70.1 ст. 70 ПК України встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

Згідно п. 70.2 ст. 70 ПК України, до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: 70.2.4. місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство.

Органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи внутрішніх справ, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб, зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця. ( п. 70.6 ст. 70 ПК України)

Відповідно до п. 70.7 си. 70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ст. 45. Податкового кодексу України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до 42.2. ст.42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п.63.5 Податкового кодексу України, всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Суд зазначає, що матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивач, станом на день направлення податкових повідомлень-рішень від 28.11.2018 мав інформацію з Державного реєстру фізичних осіб щодо місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , однак направив податкові повідомлення - рішення від 29.11.2018 №, №, № на адресу: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.58.3 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Враховуючи встановлені під час розгляду адміністративної справи обставини, що підтверджуються належними доказами, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення - рішення №, №, № не були вручені фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 через помилку, допущену Головним управлінням ДФС у Житомирській області.

На підтвердження наявності у податкового органу інформації щодо місця реєстрації та проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 свідчить і листування між платником податків і податковим органом у серпні 2018 року (а.с. 34-38)

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Суд зазначає, що податкова вимога форми "Ф" від 14.02.2019 №3201-51, виставлена ОСОБА_1 направлялась на адресу АДРЕСА_2 та не була отримана відповідачем з підстав, вказаних вище.

Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом. Передумовою для стягнення податкового боргу є виникнення факту узгодження грошового зобов`язанням, яке відбувається або шляхом визнання платником здійсненого контролюючим органом донарахування або підтвердження його законності за наслідками оскарження рішення контролюючого органу про донараховану суму.

У справі, що розглядається судом, встановлено, що податкові зобов`язання ОСОБА_1 з податку на прибуток фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування, військового збору та штрафної санкції не є узгодженим, оскільки податкові повідомлення - рішення не були належним чином врученими у порядку, встановленому статтею 42 ПК України. прибуток фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування, військового збору та штрафної санкції не є узгодженим, оскільки податкові повідомлення - рішення не були належним чином врученими у порядку, встановленому статтею 42 ПК України.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є необгрунтованим та безпідставним.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Житомирській області до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкової заборгованості в сумі 171748,67 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук