Справа № 160/2678/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 серпня 2019 року Справа №160/2678/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боженко Н.В.

за участі секретаря судового засідання Трошиної А.С.

за участі:

представників позивача Сіренко Ю.В., Яворської Ю.Г.

представника відповідача Ховрич О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву про поновлення строку звернення до суду Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельні відходи", -

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельні відходи" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, в якій просить суд:

- скасувати постанову № 26/2012 про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 20.12.2018 р., згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельні відходи" визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.2 ч. 6 ст. 2 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 57 630 грн. 00 коп.;

- визнати протиправним та скасувати припис управління державного архітектурно-будівельного контролю про усунення правопорушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019р. прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №160/2678/19 за вищезазначеним позовом, ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що на адресу позивача 16 січня 2019 року надійшов поштовий конверт з повідомленням, в якому була постанова від 20.12.2018 № 26/2012 про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення правопорушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 29 січня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом про скасування постанови та припису, в межах 15-денного строку з моменту, коли позивачу стало відомо про постанову та припис. 15 лютого 2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року позовну заяву залишено без руху, яка надійшла на адресу позивача 28 лютого 2019 року. Ухвалою суду від 19 березня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу. Таким чином, позивач вважає, що строк звернення до суду щодо захисту порушених прав є поважним, обґрунтованим та доведеним.

Відповідач в свою чергу зазначив, що статтею 5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено, що постанову про накладення штрафу за правопорушення сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову. Отже, позивачем було пропущено встановлений законом строк для оскарження та повідомлення про таке оскарження до управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради не надходило. Таким чином, посилання позивача про поважність причин пропуску для оскарження рішення не можуть бути взяті судом до уваги.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що вагомим аспектом при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності з боку позивача факту пропуску строку звернення до суду є специфіка спірних правовідносин, які, серед іншого, регулюються Законом України "Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності", встановлення обставин, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Згідно ст. 5 зазначеного Закону, постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

Тобто, в даному випадку застосовуються спеціальні строки оскарження, встановлені Законом України "Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності".

Згідно матеріалів справи позивач отримав постанову та припис, які є предметом оскарження 16 січня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В матеріалах справи міститься лист № 29-БВ від 29.01.2019 року на ім`я начальника управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради, яким повідомлено про намір оскаржити постанову №26/2012 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності від 20.12.2018 року, у судовому порядку (копія поштового опису вкладення листа від 29.01.2019 р.).

29 січня 2019 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про скасування постанови та припису, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 29.01.2019 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року у справі № 160/1440/19, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельні відходи" до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про скасування постанови та припису залишено без руху. Позивачу було запропоновано протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладено.

Однак, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 160/1440/19 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельні відходи" до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про скасування постанови та припису було повернуто позивачу, оскільки станом на 19 березня 2019 року позивачем не були усуненні недоліки позовної заяви.

Оскільки, згідно з ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, позивач 22 березня 2019 року повторно звернувся до суду з адміністративним позовом разом із заявою про поновлення строку звернення до суду.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/2678/19.

Так, право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, що передбачено статтею 55 Конституції України. Це право є диспозитивним правом у адміністративному процесі.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт перший статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року).

При цьому, як слідує з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Так, відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на викладені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши у сукупності наведені у заяві доводи, з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву про поновлення строку звернення до суду Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельні відходи" - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельні відходи" (49000, м. Дніпро, вул. Космічна, 51, оф. 3, ) строк звернення до суду.

Ухвала набирає законної сили згідно ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 20 серпня 2019 року.

Суддя Н.В. Боженко