Справа № 460/1690/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2019 року м. Рівне №460/1690/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Дяденчук Анатолій Іванович,

відповідача: представник Дем`янюк Сергій Михайлович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненської митниці ДФС
про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці ДФС (далі - Митниця, відповідач) та просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000253/2 від 08.02.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00134 від 08.02.2019.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий декларантом перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Зауважив, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Крім того, позивач вказує, що відповідачем безпідставно не застосовано при митному оформленні ставку ввізного мита 6,4 %, яка передбачена Угодою про асоціацію між Україною та Європейським союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, що ратифікована Законом України від 16.09.2014 № 1678-VІІ.

Ухвалою суду від 19.07.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У вказаний судом строк позивач допущені недоліки усунув.

Ухвалою суду від 25.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог (а.с.60-79). Зокрема, зазначив, що митна вартість імпортованого автомобіля за митною декларацією заявлена декларантом за основним методом на рівні 387114,94 грн. (еквівалент 12200 EUR, за офіційним курсом НБУ на день подання МД до митного оформлення) на підставі інформації, наявної у наданому до митного оформлення рахунку від 17.01.2019 № 1901/011.

Відповідач повідомив, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено таке:

автоматизованою системою управління ризиками згенеровано форму митного контролю "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодом НОМЕР_1 , валюта EUR, вартість - 15500,00;

в поданому до митного оформлення рахунку від 17.01.2019 № 1901/011 зазначено, що "Покупець страхує перевезення транспортного засобу в Україну", однак будь-яких документів щодо страхування КТЗ до митного оформлення не надано;

в поданому до митного оформлення рахунку від 17.01.2019 № 1901/011 зазначено, що КТЗ має дефекти. Однак, згідно актів митного огляду №UA205010/2019/311474 від 23.01.2019 та №UA204010/2019/202855 від 29.01.2019, пошкоджень КТЗ не встановлено. Поряд з тим, комплектація транспортного засобу за актом митного огляду №UA204010/2019/202855 від 29.01.2019 відрізняється від комплектації зазначеній в акті митного огляду №UA205010/2019/311474 від 23.01.2019;

автомобіль придбано фізичною особою у юридичної на підставі рахунку від 17.01.2019 № 1901/011, згідно якого вартість на експорт становить 12200,00 Євро. Право власності на транспортний засіб повністю зберігається у продавця до моменту його оплати, про що також зазначено в даному рахунку. Однак, всупереч положенням статті 368 МК України декларантом при поданні митної декларації до митного оформлення не надано документів, що свідчили б про факт оплати товару (чеки, касові документи тощо).

За результатами опрацювання документів, долучених до митної декларації, відповідно до положень статей 53, 54, 368 МК України, декларанту направлено письмову вимогу про необхідність подання додаткових документів.

05.02.2019 на вимогу органу доходів і зборів позивачем надано Звіт про оцінку автомобіля від 05.02.2019 № 072E, копію митної декларації країни відправлення: від 21.01.2019 № МRN19DE61E5.

За результатами опрацювання додатково наданих документів було встановлено, що наданий до митного оформлення Звіт про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG ідентифікаційний номер НОМЕР_2 не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.03 № 142/5/2092 (із змінами та доповненнями), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 24.11.03 за № 1074/8395), зокрема: у Звіті здійснено посилання на довідку CarCentreDusseldorf, однак таку до Звіту не додано.

Крім того, згідно Звіту враховано пошкодження лакофарбового покриття у передній частині капоту, однак такі пошкодження не зафіксовані актами митного огляду від 23.01.2019 № UА9/311474 та від 29.01.2019 № UA204010/2019/202855, що не відповідає пункту 7.53.9 Методики.

Поряд з тим, експертом у Звіті не зазначено усю комплектацію колісного транспортного засобу, яка зафіксована згідно актів митного огляду. Відповідно до п. 7.36 Методики під час визначення вapтості досліджуваного ТЗ використовуються показник Ез (коефіцієнт фізичного зносу). Проте, експерт не використовує (не застосовує) зазначений показник/величину та не описує причини його не застосування.

Також, подана у якості додаткового документу митна декларація країни експорту від 21.01.2019 № МRN19DE61E5 не містить вартісних відомостей про товар, а отже не може бути використана у якості документу, що підтверджує заявлену митну вартість товару при порівняльному аналізі.

Наданий у якості додаткового документу лист продавця від 08.02.2019 не містить реквізитів товаросупровідних документів, зокрема рахунку на партію товару від 17.01.2019 № 1901/011, згідно яких здійснювався продаж оцінюваного колісного транспортного засобу.

Крім того, декларантом на електронне повідомлення митниці стосовно необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів надано лист від 08.02.2019 №08/02-01, яким повідомлено, що додаткові документи додаватись не будуть, та містить прохання прийняти рішення відповідно до ст. 54 МК України.

Враховуючи зазначене, а також факт ненадання декларантом усіх документів, наявні підстави вважати про надання декларантом неточних та неповних відомостей щодо числових значень складових митної вартості транспортного засобу.

У зв`язку з наведеним, Митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості транспортного засобу, митну вартість товару визначено на підставі інформації форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 - 15500,00 євро.

З таких підстав, представник відповідача просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 09.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.10.2019.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді судове засідання 09.10.2019 не відбулося та було перенесено на 30.10.2019.

Усною ухвалою суду від 30.10.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у розгляді справи оголошено перерву до 20.11.2019.

У ході розгляду справи представники сторін підтримали свої позиції зазначені у заявах по суті.

В судовому засіданні 20.11.2019 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив таке.

29.01.2019 декларантом до Рівненської митниці ДФС була подана електронна митна декларація ІМ 40 ДЕ №UA204010/2019/202855 на імпортований автомобіль марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи місце водія-5, призначений для використання по дорогах загального користування (для перевезення пасажирів), двигун - дизельний, номер маркування двигуна - НОМЕР_3 , робочий об`єм циліндрів - 2967 см3, колісна формула 4х4, вживаний, календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2014. В декларації зазначено: валюта та загальна сума за рахунком: 12200 євро (графа 22); курс валюти: 31.73073300 (графа 23); ціна товару: 12200,00 (графа 42); код МВВ (гр. 43): ліве поле - 1, праве поле - не заповнене; коригування: 387114,94 (гр.45) (а.с.43).

Суд зазначає, що задекларована в графі 45 сума коригування з урахуванням задекларованого в графі 23 курсу валют становить 12200 євро.

Відповідно до графи 44 митної декларації, для підтвердження складових митної вартості транспортного засобу до митної декларації додано такі документи: рахунок-фактура (інвойс) від 17.01.2019 № 1901/011 (а.с. 19-20); сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR 1 PL/MF/AN0172166 від 22.01.2019 (а.с. 21-23), акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23.01.2019 №UA205010/2019/311474 (а.с.67-68); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04.07.2013 Е Е НОМЕР_4 (а.с. 41-42); договір про надання послуг митного брокера від 18.01.2019 № 66-19; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу № UA.009.20848-19 від 25.01.2019; паспортні документи.

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання наступних документів, які підтверджують інформацію щодо митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією: 1) касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; 2) виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару; 3) копію експортної декларації країни відправлення; 4) висновок експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням технічного стану транспортного засобу, терміну його експлуатації, його комплектації, пробігу (сервісна книжка з відмітками, результати досліджень НДЕКЦ тощо).

Враховуючи викладене, митним органом під час письмових консультацій направлено повідомлення про надання додаткових документів.

На вимогу Митниці декларант 05.02.2019 надав Звіт про оцінку автомобіля від 05.02.2019 № 072E, копію митної декларації країни відправлення: від 21.01.2019 № МRN19DE61E5, а листом від 08.02.2019 № 08/02-1 надав лист продавця від08.02.2019, та просив прийняти рішення у відповідності до статті 54 Митного кодексу України (далі - МК України).

З огляду на ненадання додаткових документів митним органом було скориговано митну вартість на підставі наявної у нього інформації (яка міститься в ФМК 105-2, 106-2, згенерованих АСАУР) із застосуванням другорядного (резервного) методу.

Суд встановив, що Рівненською митницею ДФС прийнято рішення від 08.02.2019 №UA204000/2019/000253/2 про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого за ВМД ІМ 40 ДЕ №UA204010/2019/202855 від 29.01.2019 розрахована декларантом митна вартість товару в сумі 12200 євро (387114,94 грн.) за першим методом визначення митної вартості (графи 28,29); проведено коригування в сумі 15500,00 євро (графа 30) за шостим методом визначення митної вартості (графа 31) (а.с.17). Також, у зазначеному рішенні митним органом вказано про неможливість застосування другорядних методів визначення митної вартості (статей 58-63 МК України) у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 МК України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами на основі віднімання вартості та на основі додавання вартості (статті 62, 63 МК України), а тому митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості (стаття 64 МК України).

Окрім цього, Митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортний засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00134 (а.с.18).

08.02.2019 декларантом подано електронну митну декларацію ІМ 40 ДЕ №UА204010/2019/204650, в якій з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів від 08.02.2019 №UA204000/2019/000253/2 задекларовано: валюта та загальна сума за рахунком: 12200 євро (графа 22); курс валюти: 30,58538300 (графа 23); код МВВ (графа 43): ліве поле - 6, праве поле - незаповнене; коригування: 474073,44 грн. (графа 45) (а.с.44).

Не погоджуючись з таким рішенням та карткою митного органу, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у зв`язку з коригуванням митним органом заявленої декларантом митної вартості товарів, суд застосовує такі норми матеріального права.

Положеннями статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За змістом частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами пункту 1 частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій статті 53 МК України наведено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально (ч.21 ст.58 МК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини шостої цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, митний орган зобов`язаний здійснювати контроль правильності визначення декларантом митної вартості у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч.2 ст.54 МК України).

При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Як встановлено з оспорюваного рішення від 08.02.2019 №UA204000/2019/000253/2, відповідач вважає, що вартість транспортного засобу не може бути визначена за вартістю заявленою декларантом у митній декларації, оскільки враховуючи ненадання додаткових документів та відмови декларанта надати додаткові документи, витребуваних митницею (касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу, виписку бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни), митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що до митного оформлення заявлено недостовірні відомості про фактурну вартість товару. Відповідачем використано наступні джерела: стаття 31 МК України; наказ ДМСУ "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів" від 13.10.2006 №885, наказ ДФС "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України" від 11.09.2015 №689, наказ МФУ "Про затвердження Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів" від 11.07.2015 №684; інформація, згенерована АСАУР.

15.02.2011 Україна приєдналася до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції) (Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" від 15.02.2011 №3018-VІ). Ця Конвенція набрала чинності для України 15.09.2011.

Відповідно до Стандартного правила 6.4. Додатка II до вказаного Протоколу (Загальний додаток), Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, у тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки.

Згідно з пунктом 7.1 Рекомендацій до Загального додатка до Міжнародної конвенції, для цільового добору конкретних операцій вибірка товарів, транспортних засобів чи документів з метою перевірки повинна ґрунтуватися на профілях ризику. Така заснована на вибірковості процедура допускає також випадковий добір на основі статистичної вибірки чи ініціативи співробітника митниці, заснованої на його досвіді чи інтуїції.

Тобто поглибленій перевірці підлягають документи, стосовно яких спрацювала система управління ризиками.

Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені результатами застосування системи управління ризиками, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011.

Згідно з пунктом 8 Розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689, у випадках спрацювання системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів.

Перевіряючи доводи представника відповідача щодо сумнівності наданих до митного оформлення документів разом з митною декларацією №UA204010/2019/202855 від 29.01.2019, суд встановив та врахував таке.

Так, в поданому до митного оформлення рахунку від 17.01.2019 № 1901/011 зазначено, що "Покупець страхує перевезення транспортного засобу в Україну", однак будь-яких документів щодо страхування КТЗ до митного оформлення надано не було.

В рахунку від 17.01.2019 № 1901/011 зазначено, що КТЗ має дефекти. Однак, згідно актів митного огляду №UA205010/2019/311474 від 23.01.2019 та №UA204010/2019/202855 від 29.01.2019, пошкоджень КТЗ не встановлено. Поряд з тим, комплектація транспортного засобу за актом митного огляду №UA204010/2019/202855 від 29.01.2019 відрізняється від комплектації зазначеній в акті митного огляду №UA205010/2019/311474 від 23.01.2019.

Крім того, автомобіль придбано фізичною особою у юридичної на підставі рахунку від 17.01.2019 № 1901/011, згідно якого вартість на експорт становить 12200,00 Євро. Право власності на транспортний засіб повністю зберігається у продавця до моменту його оплати, про що також зазначено в даному рахунку. Однак, декларантом при поданні митної декларації до митного оформлення не надано документів, що свідчили б про факт оплати товару (чеки, касові документи тощо).

Суд зауважує, що запис у рахунку від 17.01.2019 № 1901/011 "Сума отримана готівкою" не розцінюється, як доказ, що свідчить про факт оплати товару, оскільки він не засвідчений жодним підписом посадової особи продавця чи його відміткою.

Крім того, додатково наданий до митного оформлення Звіт про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG ідентифікаційний номер НОМЕР_2 не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.03 № 142/5/2092 (із змінами та доповненнями), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 24.11.03 за № 1074/8395), зокрема: у Звіті здійснено посилання на довідку CarCentreDusseldorf, однак таку до Звіту не додано.

Згідно вказаного Звіту враховано пошкодження лакофарбового покриття у передній частині капоту, однак такі пошкодження не зафіксовані актами митного огляду від 23.01.2019 № UА9/311474 та від 29.01.2019 № UA204010/2019/202855, що не відповідає пункту 7.53.9 Методики.

Поряд з тим, експертом у Звіті не зазначено усю комплектацію колісного транспортного засобу, яка зафіксована згідно актів митного огляду. Відповідно до п. 7.36 Методики під час визначення вapтості досліджуваного ТЗ використовуються показник Ез (коефіцієнт фізичного зносу). Проте, експерт не використовує (не застосовує) зазначений показник/величину та не описує причини його не застосування.

Також, подана у якості додаткового документу митна декларація країни експорту від 21.01.2019 № МRN19DE61E5 не містить вартісних відомостей про товар, а отже не може бути використана у якості документу, що підтверджує заявлену митну вартість товару при порівняльному аналізі.

Наданий у якості додаткового документу лист продавця від 08.02.2019 не містить реквізитів товаросупровідних документів, зокрема рахунку на партію товару від 17.01.2019 № 1901/011, згідно яких здійснювався продаж оцінюваного колісного транспортного засобу.

Встановлені судом обставини свідчать на користь висновку, що надані декларантом до митного оформлення документи містять суперечності щодо оплати за автомобіль, а також розбіжності в реквізитах документа, на підставі якого здійснюється оплата.

Оцінюючи в сукупності надані декларантом до митного оформлення документи, суд дійшов висновку, що такі документи містили розбіжності та суперечності, а тому не підтверджували визначеної декларантом митної вартості. Отже, витребування Митницею додаткових документів було здійснене відповідно до наданих повноважень та у спосіб, встановлений законом, з урахуванням фактичних обставин.

За таких обставин, відмова декларанта надати додаткові документи слугувала належною підставою для проведення коригування митної вартості транспортного засобу.

Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Щодо твердження позивача про те, що відповідачем безпідставно не застосовано при митному оформленні ставку ввізного мита 6,4 %, яка передбачена Угодою про асоціацію між Україною та Європейським союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, що ратифікована Законом України від 16.09.2014 № 1678-VІІ, суду слід зазначити наступне.

Так, відповідно до Закону України від 8 листопада 2017 року № 2187-VIII Україна приєдналася до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Статтею 32 Доповнення І Визначення поняття "Походження товарів" і методів адміністративного співробітництва вказаної Конвенції передбачено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї Статті митні органи Договірної сторони імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED та інвойс, якщо він була поданий, декларацію про походження або декларацію про походження EUR-MED, або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, за необхідності, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути надіслані для обґрунтування запиту про здійснення перевірки.

Перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Якщо митні органи Договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції.

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Зі змісту картки відмови №UA204010/2019/00134 судом встановлено, що митним органом, враховуючи обґрунтовані сумніви в достовірності поданих документів, вказано, що рішення про застосування преференцій ставки мита буде прийнято після отримання відповіді від уповноважених митних органів щодо підтвердження автентичності та правильності сертифіката з перевезення EUR.1.

Таким чином, відповідачем правомірно призупинено надання преференційного режиму для автомобіля марки VOLKSWAGEN TOUAREG ідентифікаційний номер НОМЕР_2 до отримання відповіді від уповноважених митних органів щодо підтвердження автентичності та правильності сертифіката з перевезення EUR.1 шляхом винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортний засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00134.

Крім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Всі основні аргументи, на яких ґрунтувалися доводи та заперечення сторін, судом розглянуто та оцінено в розрізі норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості транспортного засобу та картки відмови у прийнятті митної декларації діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством. Доводи позивача не спростовують правомірності спірних рішень та не дають суду підстав для їх скасування.

Таким чином, позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до Рівненської митниці ДФС (, вул. Соборна, 104, м. Рівне, Рівненської області, 33028) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000253/2 від 08.02.2019 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204010/2019/00134 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28 листопада 2019 року.

Суддя Зозуля Д.П.