Справа № 448/1659/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/12331/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Юник А.А.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Брик А.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської обл. від 25.10.2019р. в адміністративній справі за позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації (суддя суду І інстанції: Білоус Ю.Б., час та місце ухвалення, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 14 год. 14 хв. 25.10.2019р., м.Мостиська Львівської обл., 25.10.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

21.10.2019р. позивач Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив продовжити строк затримання відповідача громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації, в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Волинський» ДМС України, с.Журавичі Ківерцівського району Волинської обл. на строк 6 (шість) місяців, починаючи з 26.10.2019р. (а.с.1-2).

Рішенням Мостиського районного суду Львівської обл. від 25.10.2019р. заявлений позов задоволено; продовжено строк затримання особи, яка ідентифікувала себе як громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою його ідентифікації, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з 26.10.2019р. (а.с.27-29).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та винести нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.32-36).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідач не відмовлявся від співпраці з позивачем під час проведення процедури ідентифікації, а тому не забезпечується вимога закону про наявність двох обов`язкових підстав для продовження строку затримання іноземця: відсутність співпраці з боку іноземця з органами державної міграційної служби та неодержання інформації з країни його походження.

Апелянтом надавалася позивачу вся необхідна інформація для ідентифікації іноземця, при цьому він надавав пояснення щодо відсутності у нього паспортних документів, що було зафіксовано під час його затримання.

Також позивачем не дотримано вимоги Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затв. наказом МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012р., оскільки ним не вживалися належні заходи щодо ідентифікації апелянта та його документування.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в групі осіб, вчинив спробу незаконного, поза межами пунктів пропуску перетинання державного кордону із України в Республіка Польща на ділянці відділу прикордонної служби «Краківець», в районі 541 прикордонного знаку, та був затриманий о 00 год. 30 хв. 26.04.2019р. прикордонним нарядом (прикордонний патруль) на відстані 300 м від лінії державного кордону.

Згідно постанови Мостиського районного суду Львівської обл. від 02.05.2019р. громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.3).

02.05.2019р. Мостиським районним судом Львівської обл. прийнято рішення про затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення його ідентифікації із поміщенням такого до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, який не може перевищувати 6 (шість) місяців, починаючи з 26.04.2019р. (а.с.4-6).

У подальшому 23.08.2019р. відповідач був поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Волинський» ДМС України в с.Журавичі Ківерцівського району Волинської обл.

Оскільки відповідач не має документів, що надають йому право на виїзд з України, позивач з метою ідентифікації останнього неодноразово звертався до Департаменту консульської служби МЗС України із проханнями через Посольства України в інших країнах та до Посольства Народної Республіки Бангладеш у Польщі із листами, у яких просив надати йому допомогу в посвідченні даної особи та поверненні його на батьківщину. Однак, відповіді на вказані звернення не надходили.

У свою чергу, протягом строку затримання відповідач не йшов на співпрацю щодо його ідентифікації, зі своєї сторони не вживав заходів, щоб підтвердити свою особу, отримати паспорт і покинути територію України.

26.10.2019р. закінчується строк затримання відповідача та перебування у Волинському ПТПІ, у зв`язку з чим прикордонний загін звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, у відповідача є відсутніми документи, що посвідчують його особу, особа ідентифікована лише зі слів самого відповідача, в нього є відсутніми документи для перетину державного кордону України, для законного перебування на території України, такий не має родинних зв`язків в Україні, не володіє українською (російською) мовами, у нього немає джерел для заробітку та проживання в Україні.

Також вжитими позивачем заходами не отримано з країни громадянської належності відповідача документів, необхідних для ідентифікації особи.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Стосовно наявності правових підстав для продовження строку затримання відповідача колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.4).

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем виділено окремий випадок звернення із позовною заявою - про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурою видворення чи реадмісії іноземця чи особи без громадянства.

Згідно із приписами ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.11).

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (ч.12).

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (ч.13).

Із змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

Згідно матеріалів справи позивачем скеровані наступні звернення стосовно відповідача:

лист позивача № 21/2889 від 26.04.2019р. до Департаменту консульської служби МЗС України для вжиття заходів через Посольства України в інших країнах щодо ідентифікації відповідача із видачею відповідних документів (а.с.7);

лист позивача № 21/5900 від 30.08.2019р. до Департаменту консульської служби МЗС України для передачі через Посольство України в Республіці Польща до Посольства Народної Республіки Бангладеш в Республіці Польща звернення щодо ідентифікації та документування відповідача (а.с.8-9);

лист позивача № 81/5903 від 30.08.2019р. до Посольства Народної Республіки Бангладеш в Республіці Польща щодо встановлення за анкетними даними і відбитками пальців особи відповідача, затриманого без документів (а.с.10).

Відповіді на вказані листи позивач не отримав.

Таким чином, позивачем доведено, що на момент закінчення шестимісячного строку затримання є неможливою ідентифікація відповідача.

При цьому, позивачем висвітлено, які дії та заходи вживалися ним для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, однак такі бажаних результатів не дали.

За наявності таких умов є неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства у шестимісячний строк, через що строк затримання підлягає продовженню.

Звідси, органом охорони державного кордону проводиться процедура ідентифікації відповідача, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, за відсутності в останнього документа, що дає право на виїзд з України, а також за неможливості ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

Водночас, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання визначення країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.

Таким чином, враховуючи наявність умов, за яких неможливо забезпечити ідентифікацію відповідача, позивачем обґрунтовано та підставно заявлено розглядуваний позов.

Щодо доводів відповідача про наявність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації колегія суддів виходить з того, що результатом такої повинен бути встановлений факт достовірної ідентифікації особи шляхом представлення документа, який посвідчує особу. Оскільки в розглядуваному випадку такий документ не представлений відповідачем, а останній зобов`язаний мати наведений документ, іноземцем не надано інших достовірних документів, які посвідчують його особу і вказують на країну громадянської належності, тому доводи апелянта про наявність співпраці під час процедури його ідентифікації колегія суддів оцінює критично.

Отже, протягом строку затримання відповідач не йшов на співпрацю щодо його ідентифікації, зі своєї сторони не вживав заходів, щоб підтвердити свою особу, отримати паспорт і покинути територію України.

Згідно п.12 ст.289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов.

Оскільки позов про затримання відповідача був поданий Мостиським прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, тому останній вправі звертатися до суду із розглядуваним позовом.

Таким чином, враховуючи наявність умов, за яких неможливо забезпечити ідентифікацію відповідача, а саме: неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, приймаючи до уваги закінчення шестимісячного строку утримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців, які незаконно перебувають на території України, заявлений позов є підставним та обґрунтованим.

Стосовно оцінки скерування позивачем запитів до Посольства Народної Республіки Бангладеш в Республіці Польща колегія суддів керується приписами Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затв. наказом МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012р.

Зокрема, згідно п.1 розділу VI вказаної Інструкції якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Відповідно до матеріалів справи позивачем запити щодо ідентифікації відповідача скеровувалися до Посольства Народної Республіки Бангладеш в Республіці Польща або через Посольства України в інших країнах для передачі інформації до Посольств Народної Республіки Бангладеш.

Таким чином, позивач намагався прискорити процес ідентифікації відповідача, при цьому він надавав повну і необхідну для цього інформацію (заповнені анкети, фотокартки і дактилоскопічні карти).

Такі дії колегія суддів оцінює як сумлінні та спрямовані на пришвидшення обов`язкових процедур, які передують примусовому видворенню. При цьому, зазначені дії позивача не призвели до безпідставного продовження строку затримання іноземця, не створили будь-яких перешкод для ідентифікації відповідача.

Водночас, процесуальний закон наголошує на неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (п.2 ч.13 ст.289 КАС України), через що оцінці підлягає лише факт відсутності необхідної інформації для ідентифікації особи.

При цьому, правомірність дій позивача щодо скерування запитів безпосередньо або опосередковано до посольств і консульських установ, що перебувають в Україні, так і за її межами, виходить за межі розглядуваного спору і не стосуються предмета розглядуваного позову.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139, ч.19 ст.289 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.272, 289, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської обл. від 25.10.2019р. в адміністративній справі № 448/1659/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 27.11.2019р.