Справа № 300/2028/19
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2019 р. справа № 300/2028/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання до їх вчинення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області(далі - відповідач) про визнання неправомірними дій відповідача щодо не зарахування до трудового стажу роботу у спілці селян «Прут» у період з 08.06.1976 по 04.12.1976 в будівельній бригаді та з 26.03.1984 по 01.07.1991 в сувенірному цеху колгоспу та на посаді завідуючого цехом допоміжних промислів та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу з 14.02.2019 до загального трудового стажу роботу у спілці селян «Прут» у період з 08.06.1976 по 04.12.1976 в будівельній бригаді, період з 26.03.1984 по 01.07.1991в сувенірному цеху колгоспу та на посаді завідуючого цехом допоміжних промислів, з нарахуванням і виплатою недоотриманою позивачем суми пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в порушення норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправно відмовлено позивачу при призначенні пенсії у зарахуванні до загального трудового стажу періоди його роботи в спілці селян «Прут» у період з 08.06.1976 по 04.12.1976 в будівельній бригаді та з 26.03.1984 по 01.07.1991 в сувенірному цеху колгоспу та на посаді завідуючого цехом допоміжних промислів.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

У зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який подано суду 13.11.2019. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с. 32-35). Просив суд в задоволенні позову відмовити та зазначив, що позивач 25.02.2019 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком, на підставі якої йому призначено пенсію. При цьому, його трудовий стаж складає 30 років 04 місяці 2 дні. Представник відповідача вказує також на те, що позивачем окрім трудової книжки подано довідку Архівного відділу Надвірнянської районної державної адміністрації №Х-358/04-01 від 28.08.2018 в якій зазначено, що у книгах заробітку колгоспників за 1984-1991 роки в селянській спілці «Прут» (колишній колгосп « 50-річчя Жовтня») запис про роботу ОСОБА_1 не знайдено, а у помісячних книгах за 1984-1991 роки відсутні реквізити (колонки встановленого, виконаного мінімуму і заробітної плати), тому ідентифікувати ОСОБА_1 немає можливості. Отже, враховуючи вищенаведені обставини, зарахування до загального стажу періодів роботи ОСОБА_1 в колгоспі з 08.06.1976 по 04.12.1976 та з 26.03.1984 по 01.07.1991 за відсутності трудової книжки колгоспника, на думку відповідача, суперечить вимогам Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, якою затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». Зазначені обставини, на думку представника відповідача, доводять правомірність відмови в зарахуванні спірних періодів роботи до загального трудового стажу позивача.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 25.02.2019 подав до пенсійного органу заяву про призначення йому пенсії за віком.

Відповідач листом від 29.07.2019 за №817/х-15 повідомив позивача про те, що згідно записів його трудової книжки ОСОБА_1 працював з 08.06.1976 по 04.12.1976 та з 26.03.1984 по 01.07.1991 в колгоспі « 50-річчя Жовтня», проте довідку про вироблений мінімум трудової участі у громадському господарстві не представив. Тому рекомендовано позивачу для проведення перерахунку пенсії представити пенсійному органу довідку про встановлений та вироблений мінімум вихододнів (а.с. 18-19).

Також відповідач згідно листа №408 від 12.08.2019 повідомив позивача про те, що відповідно до поданої ОСОБА_1 заяви від 25.02.2019 позивачу призначено пенсію за віком, страховий стаж складає 30 років 04 місяці 2 дні (а.с. 20).

Вважаючи таку відмову відповідача щодо не зарахування стажу неправомірною, ОСОБА_1 звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років.

Тобто, починаючи з 01.01.2019 право на призначення на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років за наявності необхідного стажу в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років.

Як свідчать матеріали справи, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9), тобто для призначення пенсії йому на момент призначення пенсії за віком після досягнення 60 років необхідно мати наявного страхового стажу не менше 26 років.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі статті 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Суд також звертає увагу, що пенсійний орган зобов`язаний призначати, здійснювати нарахування та перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, ніж положення постанов Пенсійного Фонду України. Зазначений Закон не передбачає надання первинних документів у разі наявності відомостей про роботу в трудовій книжці.

Як встановив суд, позивач разом із заявою від 25.02.2019 про призначення пенсії подав до Пенсійного фонду трудову книжку, яка містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у оскаржені періоди, а також суд не встановив жодних виправлень підчищень, тощо у трудовій книжці позивача.

Так, судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , 08.06.1976 позивач прийнятий на роботу в колгосп « 50-річчя Жовтня» в будівельну бригаду на підставі наказу №8 від 25.06.1976 (запис №3), 04.12.1976 позивач звільнений з роботи на підставі наказу №18 від 04.12.1976 (запис №4), 26.03.1984 позивач прийнятий на роботу в сувенірний цех колгоспу по виготовленні сувенірних виробів на підставі наказу №4 від 06.04.1984 (запис №11),01.04.1987 позивач переведений на посаду завідуючого цехом допоміжних промислів на підставі наказу №4 від 01.04.1987 (запис №12), 01.07.1991 позивач звільнений з роботи за його згодою на підставі наказу №7 від 10.07.1991 (запис №13).

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача відповідачем суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем при призначення пенсії за віком.

Окрім того, як відзначено позивачем, факт його роботи в спірний період в спілці селян «Прут» (колишній колгосп « 50-річчя Жовтня») у період з 08.06.1976 по 04.12.1976 та з 26.03.1984 по 01.07.1991 можуть підтвердити свідки, а саме особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , копії трудових книжок яких долучено до матеріалів справи, які працювали разом із позивачем.

З цього приводу суд зазначає, що у відповідності із пунктом 2 Порядку №637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За приписами пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Таким чином, підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків можливо у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.

У даному випадку орган пенсійного фонду мав правові підстави для вжиття необхідних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності у позивача трудового стажу за оскаржуваний період роботи в спілці селян «Прут» (колишній колгосп « 50-річчя Жовтня»), шляхом врахування показань свідків.

Однак відомостей стосовно затребування у ОСОБА_1 переліку осіб, яких слід ідентифікувати як свідків з метою отримання їх показань по спірному, на переконання відповідача, періоду страхового стажу позивача в спілці селян «Прут»(колишній колгосп «50-річчя Жовтня»), матеріали справи не містять.

Також суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

За таких обставин, відповідач необґрунтовано та безпідставно не врахував до загального трудового стажу роботи позивача період роботи в спілці селян «Прут» (колишній колгосп « 50-річчя Жовтня») у період з 08.06.1976 по 04.12.1976 в будівельній бригаді та з 26.03.1984 по 01.07.1991 в сувенірному цеху колгоспу та на посаді завідуючий цехом допоміжних промислів.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до загального трудового стажу періоду його роботи з 08.06.1976 по 04.12.1976 в будівельній бригаді та з 26.03.1984 по 01.07.1991 в сувенірному цеху колгоспу та на посаді завідуючий цехом допоміжних промислів є неправомірними.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 1 536,80 грн., що підтверджується квитанціями №0.0..1 від 11.10.2019 та №0.0..1 від 30.10.2019 (а.с. 3, 28).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) про визнання неправомірними дій та зобов`язання до їх вчинення, - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) щодо не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) роботу у спілці селян «Прут» (колишній колгосп «50-річчя Жовтня») в будівельній бригаді у період з 08.06.1976 по 04.12.1976 та роботу в сувенірному цеху колгоспу і на посаді завідуючого цехом допоміжних промислів з 26.03.1984 по 01.07.1991.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з 14.02.2019 до загального трудового стажу роботу у спілці селян «Прут» (колишній колгосп «50-річчя Жовтня») в будівельній бригаді у період з 08.06.1976 по 04.12.1976 та роботу в сувенірному цеху колгоспу і на посаді завідуючого цехом допоміжних промислів з 26.03.1984 по 01.07.1991, з нарахуванням і виплатою недоотриманою позивачем суми пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір в розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.