Справа № 620/2141/19
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року Чернігів Справа № 620/2141/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Андрушко І.Н.,

за участю представника позивача Калініна І.М., представника відповідача Родінченко М.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Оберіг» до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне сільськогосподарське підприємство «Оберіг» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 0, винесене Головним управлінням ДФС у Чернігівській області.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення на підставі акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки позивача від 12.03.2019 № 148/14/32654758, яким встановленні порушення у податкових деклараціях з ПДВ, оскільки висновки викладені у акті є хибними та спростовуються первинною документацією з ведення господарської діяльності.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову посилаючись на те, що в ході проведення перевірки щодо правомірності формування податкової звітності з ПДВ по взаємовідносинах з ПП «Сівер Агро Сервіс» в первинних документах позивача (видаткова накладна від 11.04.2016 № РН 0000033, видаткова накладна від 16.05.2016 № РН 0000035, товарно-транспортна накладна від 16.05.2019 № 35) відсутні посада та прізвище, що не дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Також позивачем на перевірку не надано документи, що підтверджують перевезення товару та сертифікати якості насіння. Зазначає, про не дійсність господарських операцій позивача з ПП «Сівер Агро Сервіс» у зв`язку з відсутністю у нього матеріально-технічної бази (виробничих та складських приміщень, транспортних засобів, сільськогосподарської техніки, тощо) та трудових ресурсів. Стверджує, що за результатами здійсненого аналізу реального руху товару по всьому ланцюгу учасників схеми згідно зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних виявлено невідповідність придбаного товару з реалізованим по ланцюгу постачання та відсутність реального (законного) джерела погодження товару, придбаного позивачем по ланцюгу постачання. При цьому, відповідач вказує на наявність кримінальних проваджень щодо контрагента ПП «Сівер Агро Сервіс» по ланцюгу постачання.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 0, яким ПСП «Оберіг» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 670040,00 грн., є таким, що суперечить чинному законодавству, оскільки, порушення зафіксовані в акті перевірки є необґрунтованими та безпідставними, а тому податкове повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 0 підлягає скасуванню.

Відповідачем до суду надані заперечення в яких посилається на те, що з умов договору купівлі-продажу насіння випливає необхідність його транспортування, а також наявність сертифікатів якості, тому відсутність вказаних документів ставить під сумнів реальність господарської операції, а відповідно і про безпідставність формування даних податкового обліку за такими операціями. Також вказав, що недоліки, які містяться в первинних документах позивача, перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, є істотними та підставою для невизнання сумнівної господарської операції.

Вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Головним державним ревізором-інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників управління аудиту ГУ ДФС у Чернігівській області Лапою Т.А., на підставі виданого ГУ ДФС у Чернігівській області наказу від 22.02.2019 № 343 та направлення від 26.02.2019 № 460 проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПСП «Оберіг» щодо правомірності формування податкової звітності з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПП «Сівер Агрс Сервіс» за квітень та травень 2016 року.

За результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки відповідачем складено акт від 12.03.2019 № 148/14/32654758 (а.с. 23-31), яким зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України, в результаті чого ПСП «Оберіг» за період з 01.04.2016 по 31.05.2016 завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість в розмірі 670040,00 грн. в т.ч. відповідно до податкової декларації з ПДВ за квітень 2016 року на суму 208259,00 грн. та податкової декларації з ПДВ за травень 2016 року на суму 461781,00 грн.

На підставі вказаного акту відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 0 на суму 670040,00 грн. завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту (а.с. 35).

Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в адміністративному порядку, однак рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 19.06.2019 № 27979/6/99-99-11-04-01-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 0 без змін (а.с. 38-41).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до пункту 14.1.36 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, надання послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Приписами абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання, яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункт 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Так, частиною другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Абзацом другим пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 визначено, що господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

З аналізу викладених норм слідує, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вбачається зі змісту акта перевірки від 12.03.2019 № 148/14/32654758, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на не підтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій з ПП «Сівер Агро Сервіс», а також встановлення проведення фінансових потоків з метою штучного формування податкового кредиту та витрат, які не мають реального характеру.

Судом встановлено, що 22.03.2016 між ПП «Сівер Агро Сервіс» (постачальник) та ПСП «Оберіг» (покупець) було укладено договір поставки № 22-03-16(А)/ДК-Н, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва (насіння кукурудзи, засоби захисту рослин), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму (а.с. 42-47).

На виконання умов вказаного договору між сторонами були укладені додаткові угоди (специфікації): додаткова угода (специфікація) № 1 від 22.03.2016 на поставку насіння соняшнику МАS 80іг (а.с. 48); додаткова угода (специфікація) № 2 від 28.03.2016 на поставку насіння соняшнику НК Неома (а.с. 49); додаткова угода (специфікація) № 3 від 28.03.2016 на поставку насіння соняшнику Артіміс (а.с. 50).

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано копії: видаткової накладної № РН-0000006 від 07.04.2016 на загальну суму 219307,50 грн., ПДВ складає 36551,25 грн.; видаткової накладної № РН-0000013 від 11.04.2016 за загальну суму 1249552,66 грн., ПДВ складає 208258,78 грн.; видаткової накладної № РН-0000031 від 06.05.2016 на загальну суму 508267,80 грн., ПДВ складає 84711,30; товарно-транспортної накладної № 11 від 12.04.2016; платіжних доручень № 63 від 12.04.2017 на суму 500000,00 грн. та № 112 від 17.05.2017 на суму 1577127,96 грн. (а.с. 58, 61, 62, 64, 66, 67).

08.04.2016 між ПП «Сівер Агро Сервіс» (постачальник) та ПСП «Оберіг» (покупець) було укладено договір поставки № 08-04-16/ДК-Х, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва (насіння кукурудзи, засоби захисту рослин), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму (а.с. 51-56).

На виконання умов вказаного договору між сторонами була укладена додаткова угода (специфікація) № 1 від 08.04.2016 на поставку засобів захисту рослин Євролайтнінг та Амістар Екстра.

Окрім того, сторони погодили поставку засобу захисту рослин «Лорд» на суму 10965,00 грн. з ПДВ.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано копії: видаткової накладної № РН-0000019 від 12.04.2016 на загальну суму 10965,00 грн., ПДВ складає 1827,50 грн.; видаткової накладної № РН-0000035 від 16.05.2016 на загальну суму 1521132,00 грн., ПДВ складає 253522,00 грн.; товарно-транспортної накладної № 11 від 12.04.2016; товарно-транспортної накладної № 35 від 16.05.2016; платіжних доручень № 75 від 27.04.2017 на суму 400000,00 грн. № 113 від 17.05.2017 на суму 1337408,80 грн. (а.с. 58, 60, 63, 65, 194, 195).

Господарські операції між ПСП «Оберіг» та ПП «Сівер Агро Сервіс» відображені також в бухгалтерському обліку позивача, про що свідчать оборотно-сальдова відомість по рахунку 208 за 2 квартал 2016 року та оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за квітень 2016 року - травень 2016 року (а.с. 75, 76).

Крім того, згідно довідки за формою № 4-сг посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2016 року в ПСП «Оберіг» в обробітку було 725,05 га під вирощування соняшника та 209,3 га під вирощування кукурудзи (а.с. 95-97).

На підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів, придбаних у ПП «Сівер Агро Сервіс», а саме насіння соняшнику та засобів захисту рослин, в період з квітня - травня 2016 року, позивачем надані копії: договору надання послуг № 01-03 від 01.03.2015, укладеного між ПСП «Оберіг» та ТОВ Агрофірма «Маяк», згідно якого позивачу надавались послуги дискування, посіву, внесення добрив, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № МА_00000017 від 30.04.2016; договору оренди зернозбиральних комбайнів з екіпажами № ДГ-000000112 від 01.09.2016, укладений між ПСП «Оберіг» та ТОВ «Хавестер», згідно якого позивачу надавались в оренду з екіпажами зернозбиральні комбайни, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000140 від 30.09.2016; договору поставки № П-0259/4/17 від 20.09.2016, укладеного між ПСП «Оберіг» та ТОВ «КЕРНЕЛ-Трейд», згідно якого позивачем здійснено поставку насіння соняшника в кількості 796 тон. (а.с. 78-88, 90-93).

Також, на підтвердження використання придбаних товарів у власному сільгоспвиробництві позивачем надано до суду відомості бухгалтерського обліку «Аналіз витрат сировини по партіях» за 2016 рік.

Так, придбаний у ПП «Сівер Агро Сервіс» засіб захисту росли «Амістар Екстра» за накладною № РН-0000035 від 16.05.2016 у кількості 690,000 кг та вартості 486450,00 грн. був списаний у виробництво за рахунком обліку 2311 «Основне виробництво рослинництво» у червні 2016 року.

Засіб захисту рослин «Євро-Лайтнінг», придбаний за накладною № РН-0000035 від 16.05.2016 у кількості 1180,000 кг, був списаний у виробництво за рахунком обліку 2311 «Основне виробництво рослинництво» у червні 2016 року.

Насіння соняшника НК «Неома», придбаний за накладною № РН-0000013 від 11.04.2016 року у кількості 1900,800 кг було списано у виробництво за рахунком обліку 2311 «Основне виробництво рослинництво» у квітні 2016 року (а.с. 77).

Тобто, поставка ПП «Сівер Агро Сервіс» позивачу засобів захисту рослин та насіння соняшника підтверджується фактичною діяльністю позивача, зокрема, наявною в ПСП «Оберіг» землі для вирощування соняшника, наданих позивачу послуг оброблення, посіву, внесення добрив та обсягу реалізованої сільськогосподарської продукції, зокрема, насіння соняшника.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість є такими, що фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність здійснення господарських операцій.

Щодо виявлених порушень, які зазначені в акті перевірки суд зазначає таке.

Твердження відповідача про відсутність посади та не зазначення прізвища ім`я та по батькові особи у видаткових та товарно-транспортних накладних свідчить про порушення вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не заслуговують на увагу, оскільки видаткові та товарно-транспортні накладні містять назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис та інші дані, що дають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Посилання в акті перевірки на не надання позивачем документів щодо транспортування товару «Насіння соняшнику НК Неома» суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до додаткових угод (специфікацій) до договорів поставки, укладених між ПП «Сівер Агро Сервіс» та ПСП «Оберіг», місцем поставки товару є с. Травкине, тобто місце розташування ПСП «Оберіг» куди ПП «Сівер Агро Сервіс» зобов`язався поставити товар покупцю, а тому ПСП «Оберіг» не є учасником транспортного процесу, отже відсутність у ПСП «Оберіг» товарно-транспортної накладної не може свідчити про порушення ПСП «Оберіг» норм податкового законодавства.

Наявність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договором поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення. Товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними (а.с. 61-65).

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 27.02.2018 у справі № 813/1974/17.

Суд також вважає безпідставним посилання відповідача на ненадання позивачем для перевірки сертифікатів якості продукції, позаяк ці документи за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів, оскільки містять виключно інформацію щодо відповідності товарів стандартам та технічним умовам та не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Щодо доводів ГУ ДФС у Чернігівській області про неможливість здійснення ПП «Сівер Агро Сервіс» господарської операції з поставки ПСП «Оберіг» товару (насіння, засобів захисту рослин), оскільки контрагент позивача не має у наявності основних фондів, суд зазначає, що під час розгляду справи контролюючим органом не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента позивача трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів, укладених позивачем з контрагентом, як не було надано і доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про неправомірну поведінку контрагента та про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.

Стосовно ланцюга придбання ПП «Сівер Агро Сервіс» товарів, які в подальшому були реалізовані на користь ПСП «Оберіг», наявністю кримінальних проваджень щодо контрагентів ПП «Сівер Агро Сервіс» по ланцюгу постачання, показів засновника підприємств ТОВ «Константа Метал Трейдинг» та ТОВ «Сієна Груп Логістік» ОСОБА_1 , яка повідомила, що не є засновником даних підприємств, жодних документів фінансово-господарської діяльності підприємств не підписувала, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Факт відкриття кримінального провадження та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарських суб`єктів, в рамках кримінального провадження, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Тому, матеріали досудового розслідування за кримінальними провадженнями щодо здійснення фіктивного підприємництва контрагентом позивача з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягала у незаконному відшкодуванні податку на додану вартість з Державного бюджету України не можуть бути враховані як доказ фіктивності господарських операцій позивача.

Натомість, відповідачем під час розгляду справи не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди.

Крім того, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Також суд не знаходить поважними посилання відповідача на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 01.08.2017 у справі № 760/7812/17-к, відповідно до якого ОСОБУ_1 притягнуто до кримінальної відповідальності згідно частини першої статті 205-1 Кримінального кодексу України, а саме, він підписав статут ТОВ «Сієна Груп Логістик» без наміру здійснення господарської діяльності, оскільки вказані обставини не стосуються позивача та його контрагента, що вказує на відсутність підстав для його врахування судом по відношенню до позивача.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що господарські відносини між позивачем та контрагентом мали реальний характер, підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, спричинили реальні зміни майнового стану позивача, та були належним чином відображені у податковій звітності, а тому податкове повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 0 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов Приватного сільськогосподарського підприємства «Оберіг» підлягає задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Положеннями пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частин четвертої та п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Представником позивача для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду договір про надання правової (правничої) допомоги від 19.06.2019, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 19.06.2019, додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 19.06.2019.

Однак, представником позивача не надано квитанцію (платіжне доручення) про отримання від ПСП «Оберіг» 15000,00 грн., акту виконаних робіт, звіту з детальним описом виконаних робіт, тощо.

За таких обставин, не підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу, оскільки представником позивача не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження.

Водночас, враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, тому на користь ПСП «Оберіг» підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернігівській області судовий збір в розмірі 10050,60 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного сільськогосподарського підприємства «Оберіг» (вул. Шевченка, буд. 3, с. Травкине, Бобровицький район, Чернігівська область, 17400, ) до Головного управління ДФС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 11.04.2019 № 0.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернігівській області на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Оберіг» судовий збір в розмірі 10050,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.11.2019.

Суддя В.О. Непочатих