Справа № 420/3071/19
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3071/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенко О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Хлевитської С.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Афанасьєва С.О. (адвоката, згідно ордеру),

представника відповідача - Фаріон Р.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" (далі - відповідач, ДУ «ОСІ»), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" № 380/ОД-19 від 25 квітня 2019 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за фактом спроби виносу з охороняємої території продуктів харчування, призначених для харчування ув`язнених, старшин внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони";

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" від 25 квітня 2019 року № 68/ОС-19 "Про звільнення старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони зміни № 3 державної установи "Одеський слідчий ізолятор" з 25 квітня 2019 року.

- стягнути з державної установи "Одеський слідчий ізолятор" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 27.05.2019 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

03 червня 2019 року за вх. №19774/19 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 27.05.2019 року разом із доказами, визначеними судом в ухвалі від 27.05.2019 року.

Так, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що вона з 07.12.2007 року проходить службу в Державній кримінально-виконавчій службі на посаді молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони зміни № 3 Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Згідно рапорту посадової особи відповідача, 24.04.2019 року позивача було зупинено на КПП під час виходу з території, що знаходиться під охороною, та зазначено, що позивач несла в руках два пакунки, у яких під час огляду виявлено м`ясо птиці у кількості 4 кг. 200 г., що призначалось для харчування ув`язнених.

Наказом ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за №379/ОД-19 від 25.04.2019 року створено комісію для проведення службового розслідування за фактом спроби виносу позивачем харчових продуктів, призначених для харчування засуджених з території, що охороняється.

25 квітня 2019 року начальником ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Шевченко В.М. затверджено висновок службового розслідування за даним фактом та прийнято наказ №380/ОД-19 від 25.04.2019 року, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення Присяги, зобов`язань і норм професійної етики працівника ДКВС України, Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України», що виразилось у спробі винести продукти харчування, які призначені для харчування засуджених з території, що охороняється, і зазначено, що позивач заслуговує на оголошення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів ДКВС України.

Наказом Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» №68/ОС-19 від 25.04.2019 року позивача звільнено зі служби в органах ДКВС України за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку із реалізацію дисциплінарного стягнення, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Позивач вважає, що наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та наказ про звільнення є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, з наступних підстав.

Так, позивач зазначає, що вона є одинокою матір`ю, так як самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на зміст ст.135 Сімейного кодексу України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9, ч.3 ст.184 КЗпП України, ст.43 Конституції України позивач вважає, що відповідачем при прийняті наказу №68/ОС-19 від 25.04.2019 року про її звільнення, порушено ч.3 ст.184 КЗпП України, оскільки її звільнено за ініціативою відповідача як одиноку матір, яка має дитину віком до 14 років.

Позивач вважає, що правове регулювання підстав звільнення осіб, які проходять службу в органах ДКВС не може скасовувати гарантію, передбачену ч.3 ст.184 КЗпП України, без окремої вказівки про це у відповідному законі або внесення змін до статті, якою передбачена гарантія.

Мотивуючи свою позицію, позивач посилається на постанову Верховного Суду по справі №802/20/16-а від 21.11.2018 року, а також на постанову Верховного Суду України по справі №21-8а15 від 17.02.2015 року щодо користування гарантіями, передбаченими ст.184 КЗпП України, матерями з числа осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

З урахуванням наведеного, позивач вважає, що оскаржувані нею накази № 380/ОД-19 та №68/ОС від 25 квітня 2019 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 10 червня 2019 року відкрито провадження у справі №420/3071/19 за правила спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

04 липня 2019 року (у встановлений судом строк) через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками до нього згідно наведеного у ньому переліку та доказами їх направлення позивачу (т.1 а.с.46-48,49-87).

У відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідач не погоджується з вимогами, викладеними у позовній заяві, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

По-перше, відповідач вважає, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу №380/ОД-19 від 25.04.2019 року, яким її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не може бути задоволена, оскільки в обґрунтуванні позову лежать виключно доводи представника позивача про неможливість звільнення з роботи одинокої матері, що жодним чином не може бути підставою для визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

По-друге, щодо оспорюваного наказу №68/ОД-19 від 25.04.2019 року про звільнення позивача, відповідач зазначає, що прийняття цього наказу було вимушеною мірою, оскільки всі без винятку менш сурові заходи дисциплінарного стягнення вже застосовувались до позивача за час роботи в ДУ «ОСІ» та не принесли жодного результату. При цьому, як вказує відповідач, дисциплінарні стягнення застосовувалися до позивача за грубі порушення правил режимної території, оскільки вона внаслідок свого недбалого ставлення дозволяла, щоб особи, яким законом обмежено свободу, вільно пересувалися по території. Тож, як стверджує відповідач, звільнення позивача було виключним заходом, оскільки ні накладення дисциплінарних стягнень, ні переведення на іншу посаду не можуть запобігти тим ризикам та небезпекам, що загрожують іншим працівникам установи, внаслідок зухвалої поведінки позивача.

По-третє, відповідач звертає увагу суду на те, що наданий позивачем витяг з реєстру актів цивільного стану датований 2010 року, а тому, на думку відповідача, не може бути належним доказом підтвердження статусу позивача як одинокої матері, оскільки наразі не відомо про існування статусу одинокої матері у позивача станом на дату подання позову.

З урахуванням зазначеного та посилаючись на зміст ст.139 КЗпП України, відповідач просить суд відмовити у задоволені позову ОСОБА_1

09 липня 2019 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (т.1 а.с.88-90), в якій зазначено, що доводи відповідача щодо неможливості визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача з підстави наявності у позивача статусу одинокої матері - є безпідставними, оскільки в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначено виключний вид дисциплінарного стягнення, що застосований до позивача, а саме, звільнення з органів ДКВС, та альтернативних видів дисциплінарного стягнення, цей наказ не містить.

Також, представник позивача вважає необґрунтованими та такими, що суперечать діючому законодавству доводи відповідача про те, що звільнення позивача було виключним заходом дисциплінарного стягнення, та обґрунтовуючи свою позицію зазначає, що звільнення одинокої матері за наявності в неї дітей віком до 14 років або дитини-інваліда, яка працює за трудовим договором, укладеним на невизначений строк, можливо лише у випадку ліквідації юридичної особи або у разі волевиявлення самої жінки, та інших варіантів звільнення одинокої матері, яка виховує дитину віком до 14 років, законодавство не передбачає.

Окрім того, на думку представника позивача є безпідставними доводи відповідача про те, що витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, не може бути доказом наявного статусу одинокої матері у позивача, так як він датований 2010 роком, оскільки з оскаржуваного наказу ДУ «Одеський слідчий ізолятор» №68/ОС-19 від 25.04.2019 року вбачається, що відповідач обізнаний про те, що позивач є одинокою матір`ю (має дитину до 14 років), так як у ньому вказано: «виплатити грошову компенсацію за додаткову відпустку за 2019 рік, як матері, яка виховує дитину без батька - за 10 діб».

Таким чином, на думку представника позивача, відповідач визнавав (не заперечував) під час звільнення статус ОСОБА_1 як одинокої матері, оскільки їй виплачено грошову компенсацію за додаткову відпустку як одинокій матері за 2019 рік.

Крім того, представник позивача вважає, що відзив подано не уповноваженою особою, оскільки до відзиву не надано довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження Ярошенко А.І. представляти інтереси відповідача.

17 липня 2019 року (у встановлений судом строк) засобами кур`єрської доставки від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив від 15.07.2019 року із додатками (т.1 а.с.91-99).

У запереченнях відповідач, посилаючись, зокрема, на п.1.4 розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, ч.2 ст.21 Закону України «Про попереднє ув`язнення», зазначив, що за час виконання своїх службових обов`язків позивач регулярно порушувала передбачені законом вимоги до роботи працівників місць попереднього ув`язнення, не виконувала службові обов`язки; з боку відповідача до неї неодноразово застосовувались попереджувальні заходи, в тому числі, позивача неодноразово притягували до дисциплінарної відповідальності, не пов`язаної із звільненням з органів ДКВС, однак ці заходи не досягли мети, оскільки позивач продовжувала протиправну поведінку під час перебування на службі.

Таким чином, відповідач вважає, що поведінка позивача є недопустимою, фактично має ознаки зловживання наданими їй державою правами та гарантіями, що є недопустимим.

Отже, на думку відповідача, аргументація позивача стосовно того, що вона є одинокою матір`ю, не може виправдовувати її протиправні вчинки, вчинені під час виконання нею трудової діяльності в установі з закритим режимом.

Також відповідач зазначив, що для з`ясування наявності у позивача статусу одинокої матері, відповідачем направлено відповідний запит до Роздільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

З огляду на викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Зважаючи на те, що додатки до відзиву відповідачем були надані у не повністю читабельному вигляді (в тому числі, копії документів виготовлені із їх неповним змістом) та у зв`язку з необхідністю отримання від відповідача належним чином засвідчених копій додатків до відзиву на позовну заяву, на які він посилається як на підставу для відмови у задоволенні позову, враховуючи строк розгляду справи за ст.262 КАС України, ухвалою суду від 23 липня 2019 року судом вирішено проводити розгляд справи №420/3071/19 в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву (у разі необхідності його подання), зобов`язано відповідача надати до суду належним чином виготовлені та завірені копії додатків до відзиву на позов, та призначено підготовче засідання по справі на 19 серпня 2019 року об 11:30 год.

У підготовчому засіданні 19.08.2019 року протокольною ухвалою суду витребувано у відповідача:

- відомості щодо того чи вакантна посада, на яку позивач просить суд її поновити, та у разі призначення на вказану посаду будь-якої іншої особи, надати відповідні докази на підтвердження цього;

- належним чином засвідчені копії посадової інструкції молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони зміни № 3 державної установи «Одеський слідчий ізолятор» та положення чи іншого розпорядчого документа про відділ режиму і охорони зміни № 3 державної установи «Одеський слідчий ізолятор» (у разі наявності);

- у разі відсутності визначених інструкції та положення про відділ, інший розпорядчий документ про права та обов`язки (повноваження) молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони зміни № 3 державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

У зв`язку з необхідністю витребування зазначеної інформації та доказів по справі, протокольною ухвалою суду у підготовчому засіданні 19.08.2019 року оголошено перерву до 16.09.2019 року о 12:00 год.

При цьому, 19 серпня 2019 року судом надіслано відповідний запит на адресу відповідача із зазначенням про необхідність надання витребуваних судом документів у строк до 02.09.2019 року.

02.09.2019 року та 09.09.2019 року з боку відповідача до суду надійшли завірені належним чином копії додатків до поданого до суду 04.07.2019 року відзиву на позовну заяву, які залучені судом у підготовчому засіданні 16.09.2019 року (т.1 а.с.122-147,148-173).

Також, у підготовчому засіданні 16.09.2019 року судом, з метою повного та всебічного з`ясування обставин у справі, витребувано у відповідача довідку про середню заробітну плату позивача за останні 2 місяці, що передували дню звільнення із зазначенням кількості робочих днів у цих місяцях, та із зазначенням середньоденної заробітної плати позивача.

Ухвалою суду від 16.09.2019 року у зв`язку із необхідністю отримання даного доказу судом продовжено шістдесятиденний строк підготовчого провадження у справі №420/3071/19 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання по даній адміністративній справі на 26 вересня 2019 року о 12 год. 00 хв.

Судом надіслано на адресу відповідача відповідний запит від 17.09.2019 року із зазначенням про необхідність надання витребуваного доказу у строк до 25.09.2019 року до 18:00 год.

У підготовчому засіданні 26.09.2019 року, у зв`язку із неотриманням судом витребуваного доказу, оскільки відповідачем він отриманий лише 25.09.2019 року, суд на місці ухвалив повторно витребувати у відповідача довіку про середню заробітну плату позивача за останні 2 місяці, що передували дню звільнення із зазначенням кількості робочих днів у цих місяцях, та із зазначенням середньоденної заробітної плати позивача, та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 10 жовтня 2019 року о 10:00 год.

Запитом від 27.09.2019 судом зазначено відповідачу про прийняте рішення щодо витребування довідки та про необхідність її подання у строк до 08.10.2019 року.

07 жовтня 2019 року засобами електронної пошти до суду надійшла довідка про грошове забезпечення позивача за №5/12-15161 від 07.10.2019 року. При цьому, у підготовчому засіданні 10.10.2019 року судом, з метою повного та всебічного з`ясування обставин у справі, зважаючи на наявність різних даних щодо нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення) позивача у довідках про грошове забезпечення за лютий 2019 року, які надані позивачем та відповідачем, зобов`язано представника відповідача надати до суду виправлену довідку щодо суми грошового забезпечення позивача за лютий 2019 року або відповідні письмові пояснення із обґрунтуванням різниці у сумі грошового забезпечення, нарахованої позивачу за лютий 2019 року, яка вказана у довідці від 27.05.2019 року, наданій позивачем та у довідці від 07.10.2019 року, наданій до суду відповідачем. Зважаючи на викладене, у підготовчому засіданні 10.10.2019 року судом не вирішувалось питання щодо приєднання до матеріалів справи наданої відповідачем довідки.

Ухвалою суду від 10.10.2019 року, враховуючи строки підготовчого провадження, визначені ст.173 КАС України, та зважаючи на вчинені судом дії під час підготовчого провадження, закрито підготовче провадження в адміністративній справі №420/3071/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 21 жовтня 2019 року о 16:00 год.

21 жовтня 2019 року засобами електронної пошти надійшло клопотання представника позивача про перенесення судового засідання на іншу дату. Також, 21 жовтня 2019 року засобами електронної пошти від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 21.10.2019 року, на іншу дату.

Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 21.10.2019 року, яка занесена до протоколу, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача та представника відповідача, розгляд справи відкладено на 29.10.2019 року об 11:00 год.

У судовому засіданні 29.10.2019 року протокольною ухвалою суду залучено до матеріалів справи надану відповідачем 07.10.2019 та 15.10.2019 року довідку про грошове забезпечення позивача (т.1 а.с.236-240), а також, судом повторно витребувано у відповідача виправлену (належну) довідку щодо суми грошового забезпечення позивача за лютий 2019 року або відповідні письмові пояснення із обґрунтуванням різниці у сумі грошового забезпечення, нарахованої позивачу за лютий 2019 року, яка вказана у довідці від 27.05.2019 року, наданій позивачем та у довідці від 07.10.2019 року, наданій до суду відповідачем.

Разом з цим, у судовому засіданні 29.10.2019 року судом заслухано вступне слово позивача та представника позивача, досліджено письмові докази, наявні в матеріалах справи та ухвалою суду, постановленою на місці та занесеною до протоколу судового засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 12.11.2019 року о 14:00 год. з метою отримання витребуваних судом доказів.

11 листопада 2019 року засобами електронної пошти від представника відповідача надійшла довідка про грошове забезпечення позивача (т.2 а.с.1-2).

Зважаючи на перебування головуючого судді у справі Соколенко О.М. на лікарняному з 06.11.2019 року по 12.11.2019 року включно, судове засідання, призначене на 12 листопада 2019 року, перенесено на 14 листопада 2019 року о 14:30 год.

У судовому засіданні 14.11.2019 року представником відповідача до суду надано довідку із поясненнями щодо сум грошового забезпечення позивача та табель обліку робочого часу працівників зміни №3 за січень 2019 року (т.2 а.с.3-5), які разом із довідкою, наданою до суду 11.11.2019 року залучено судом до матеріалів справи.

Також, у судовому засіданні заслухано пояснення представника відповідача в обґрунтування позиції відповідача, викладеної у відзиві на позов, та у зв`язку з необхідністю отримання додаткових доказів від відповідача, протокольною ухвалою суду оголошено перерву у судовому засіданні до 19.11.2019 року о 14:30 год.

Під час судового засідання 19.11.2019 року судом залучено до матеріалів справи клопотання представника відповідача про долучення додаткових доказів та залучені надані з боку позивача рапорти (в оригіналах та копіях) та скріншоти сторінки позивача в мережі «Фейсбук» (т.2 а.с.11-30).

У судовому засіданні 19.11.2019 року позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд задовольнити позовну заяву, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві,у відповіді на відзив та у наданих під час вступного слова поясненнях, та зважаючи на подані до суду докази.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.11.2019 року заявлений позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, у запереченнях на відповідь на відзив, у вступному слові, а також, зважаючи на подані до суду докази.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши вступне слово учасників справи, їх промову в судових дебатах, ознайомившись із заявами сторін по суті справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються ці заяви, та перевіривши їх доказами, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини.

Як вказує позивач та вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 проходила службу на посаді молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» (яка раніше мала назву Державна установа «Одеська установа виконання покарань (№21), починаючи з 07.12.2007 року.

В межах спірних правовідносин, що виникли між сторонами, судом встановлено, що наказом начальника Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 25.04.2019 року №379/ОД-19 «Про створення комісії для проведення службового розслідування за фактом спроби виносу харчових продуктів, призначених для харчування засуджених, з охороняємої території старшиною внутрішньої служби ОСОБА_1 » (т.1 а.с.12,140) на підставі наказу Міністерства юстиції України від 12.03.2015 року №356/5 «Про проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України» та з метою службової перевірки за фактом спроби виносу продуктів харчування, призначених для харчування засуджених, з охороняємої території старшиною внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшим інспектором ІІ категорії відділу режиму і охорони ДУ «ОСІ», створено комісію для проведення службового розслідування за даним фактом, якій доручено провести службове розслідування, скласти відповідний висновок, який надати на розгляд начальника установи.

На виконання даного наказу комісією 25.04.2019 року складено висновок службового розслідування за фактом спроби виносу продуктів харчування, призначених для харчування засуджених з охороняємої території установи старшиною внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшим інспектором ІІ категорії відділу режиму і охорони, який затверджено начальником Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» 25.04.2019 року (т.1 а.с.13-15,141-143).

У вказаному висновку зазначено, що на ім`я начальника установи 24.04.2019 року надійшов рапорт від лейтенанта внутрішньої служби Діброва Олександра Андрійовича, оперуповноваженого оперативного відділу, відповідно до якого стало відомо, що 24.04.2019 року об 11 годині 30 хвилин на КПП по пропуску людей під час виходу з охороняємої території було зупинено старшину внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони, яка відповідно до добового наказу перебувала на чергуванні з 09 годині 00 хвилин 23.04.2019 року по 09 годину 00 хвилин 24.04.2019 року, та було виявлено, що старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 ., молодший інспектор II категорії відділу режиму і охорони, несла в руках два пакунки. Лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_3 , оперуповноважений оперативного відділу запропонував їй повернутися до столу, на якому проводиться огляд речей осіб, які заходять та виходять до установи, на що старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодший інспектор II категорії відділу режиму і охорони відповіла, що нікуди не буде повертатися тому, що вона дуже поспішає.

Як зазначено у висновку службового розслідування, про відмову старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони, оглянути її речі було повідомлено капітана внутрішньої служби ОСОБА_4 ., виконуючого обов`язки заступника начальника з оперативної роботи ДУ «ОСІ», який через декілька хвилин підійшов на КПП та запропонував старшині внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшому інспектору II категорії відділу режиму і охорони пройти до місця огляду, на що вона відреагувала агресивно: почала кричати, погрожувати, що зателефонує на гарячу лінію та до внутрішньої безпеки ДКВС України, а саме: ОСОБА_5 , для того, щоб він розібрався з даною ситуацією.

З висновку вбачається, що через деякий час старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 погодилась пройти до місця огляду особистих речей, де в присутності начальника відділу режиму і охорони ДУ «ОСІ» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 проведено огляд речей, які старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 намагалась винести з охороняємої території. Так, як вбачається з висновку, під час огляду першого пакунку виявлено півлітрову пляшку з надписом «риб`ячий жир», 200 міліграмовий флакон з медичним препаратом та під час огляду другого пакунку виявлено пластикове відро, в середині якого знаходилось варене м`ясо птиці. При цьому, у висновку зазначається, що на запитання звідки старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 взяла м`ясо птиці, вона повідомила що під час видачі їжі ув`язненим виловила його з бачка для роздачі продуктів харчування та забрала для того, щоб годувати домашню собаку.

У висновку зазначено, що виконуючий обов`язки заступника начальника з оперативної роботи ДУ «ОСІ» капітан внутрішньої служби ОСОБА_4 запропонував молодшому інспектору відділу режиму і охорони старшині внутрішньої служби ОСОБА_1 пройти до службового кабінету та надати пояснення стосовно даного випадку, на що вона почала виражатися нецензурною лайкою в його бік, кричати та погрожувати.

При цьому, як вбачається з висновку, під час повторної пропозиції пройти до кабінету для дачі пояснень, старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 в категоричній формі відмовилась надавати будь-які пояснення та повідомила що надасть їх, коли покине охороняєму територію співробітникам внутрішньої безпеки.

У висновку зазначено, що працівниками ДУ «ОСІ» було зважене м`ясо птиці, яке намагалась винести за охороняєму територію старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 та вага м`яса становить 4 кілограми та 200 грамів.

Як вказано у висновку, зазначені вище дії старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 могли спровокувати невдоволення ув`язнених станом харчування, що в подальшому могло стати причиною масових заворушень серед ув`язнених.

Відповідно до інформації, яка міститься у висновку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДКВС України проходить службу з 07.12.2007 року, в займаній посаді - з 07.12.2007 року, має три діючих дисциплінарних стягнення: догана, оголошена наказом начальника ОСІ від 25.07.2018 року № 600/ОД-18, сувора догана, оголошена наказом начальника ОСІ від 30.11.2018 року №1006/ОД-18, неповна посадова відповідність - оголошена наказом начальника ОСІ від 08.02.2019 року №139/ОД-19.

Також, як вказано у висновку, з метою встановлення всіх обставин було опитано ув`язненого ОСОБА_8 , підозрюваного за ст.185 ч.3, що працює в харчоблоку установи, який повідомив про те, що 24.04.2019 року приблизно о 05 годині 30 хвилин ранку в харчоблок зайшла старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 ., молодший інспектор II категорії відділу режиму і охорони, яка сказала йому вийти з харчоблоку, на що він відповів, що не може залишати приміщення без дозволу. Після чого старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодший інспектор відділу режиму і охорони, взяла пластикове відро, в яке почала набирати куряче м`ясо, на що ОСОБА_8 їй сказав, що це м`ясо розраховано по нормам харчування для ув`язнених та його може не вистачити, якщо вона його забере, на що вона відповіла, що це не справа ОСОБА_8 , та приблизно вона набрала м`яса близько 5 кілограм.

При цьому, з висновку вбачається, що надати письмове пояснення з цього приводу старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодший інспектор II категорії відділу режиму і охорони відмовилась, про що складено відповідний акт про відмову.

Крім того, як зазначено у висновку, проаналізувавши проходження служби в державній установі «Одеський слідчий ізолятор» старшиною внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшим інспектором II категорії відділу режиму і охорони з`ясовано, що нею були допущені неодноразові порушення службової дисципліни, за що вона притягнена до дисциплінарної відповідальності, а саме:

- 16.02.2019 року на ім`я начальника установи надійшов рапорт майора внутрішньої служби ОСОБА_9 , виконуючого обов`язки чергового помічника начальника установи, про те, що 16.02.2019 року на службу в добове чергування в зміну № 3 прибула старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодший інспектор II категорії відділу режиму і охорони, яка, згідно довідки про зміни в розстановці особового складу (додаток № 9 до п. 3.2.1 Інструкції про організацію охорони і нагляду за особами, які тримаються в слідчих ізоляторах ДДУПВП), була призначена на внутрішній пост № 13 режимного корпусу № 5. Проте, старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодший інспектор II категорії відділу режиму і охорони, категорично відмовилась заступати на службу на 5-ий режимний корпус.

- 21.02.2019 року на ім`я начальника установи надійшов рапорт майора внутрішньої служби ОСОБА_9 , виконуючого обов`язки чергового помічника начальника установи, про те, що 21.02.2019 року о 13:00 під час несення служби зміни № 3, відповідно добового наказу, старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодший інспектор II категорії відділу режиму і охорони, була призначена на господарче подвір`я пост № 17 (пересувний пост). В її обов`язки входило здійснення нагляду за господарською обслугою, яка перебувала на харчоблоці. Але, під час обходу території, майором внутрішньої служби ОСОБА_9 , виконуючим обов`язки чергового помічника начальника установи, виявлено, що ворота харчблока відчинені настіж, ув`язнені працюють без нагляду з боку персоналу установи. В той час старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , інспектор II категорії відділу режиму і охорони, знаходилась на 7 режимному корпусі, тим самим грубо порушуючи покладені на неї функціональні обов`язки, що в подальшому могло призвести до виникнення надзвичайної ситуації.

- 16.03.2019 року приблизно о 9 год. 35 хв., перебуваючи на КПП № 3 капітаном внутрішньої служби ОСОБА_4 , оперуповноваженим оперативного відділу, здійснено догляд молодших інспекторів чергової зміни, які заступали на добове чергування. Доглядом жінок чергової зміни займалась старший сержант внутрішньої служби ОСОБА_10 , яка під час догляду старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони, в кишені сумки виявила навушники до мобільного телефону білого кольору. На запитання капітана внутрішньої служби ОСОБА_4, оперуповноваженого оперативного відділу, чому вона зайшла до охороняємої території установи та не здала вищевказаний заборонений предмет для використання ув`язненими в установі на КПП № 2 у шафу для зберігання особистих речей співробітників установи, старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодший інспектор II категорії відділу режиму і охорони, продовжувала вести себе емоційна та зухвало, почала висловлюватись в адресу капітана внутрішньої служби ОСОБА_4, та в адресу керівництва установи нецензурною лайкою.

У висновку службового розслідування також вказано, що заздалегідь старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодший інспектор II категорії відділу режиму і охорони, була попереджена про недопущення пронесення до охороняємої території установи заборонених предметів та речовин, де ставила особистий підпис в журналі на КПП № 2. Також вищевказана поведінка старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора відділу режиму і охорони порушує правила професійної етики та культури спілкування.

З урахуванням викладеного, у висновку службового розслідування вказано, що старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодший інспектор II категорії відділу режиму і охорони, своєю зухвалою поведінкою та спробою уникнути відповідальності, постійно порушувала службову дисципліну.

У висновку також зазначено, що під час вивчення особової справи старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони ДУ «ОСІ», встановлено, що нею при прийнятті на службу підписано текст присяги, зобов`язань та норм професійної етики працівника ДКВС України.

Таким чином, у висновку вказано, що дана подія стала можлива внаслідок особистої недисциплінованості ОСОБА_1 , її недостатніх моральних якостей, особистої безвідповідальності, та порушення нею Присяги працівника ДКВС України, норм професійної етики працівника ДКВС України, Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України».

Враховуючи вищевикладене, за результатами проведеного службового розслідування, у висновку службового розслідування вищезазначеною комісією запропоновано за порушення Присяги, зобов`язань та норм професійної етики працівника ДКВС України, Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України», що виразилось у спробі винести продукти харчування, які призначені для харчування засуджених, з охороняємої території та враховуючи неодноразове порушення службової дисципліни, за що вона була притягнена до дисциплінарної відповідальності, старшині внутрішньої служби ОСОБА_1 ., молодшому інспектору ІІ категорії відділу режиму і охорони зміни № 3 оголосити дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів ДКВС України.

Наказом Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 25.04.2019 року №380/ОД-19 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за фактом спроби виносу з охороняємої території продуктів харчування, призначених для харчування засуджених, старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони» (т.1 а.с.16-17,168-169) відповідно до ст.12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», наказу Міністерства юстиції України від 12.03.2015 року №356/5 «Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України» та висновку службового розслідування від 25.04.2019 року за фактом спроби виносу з охороняємої території продуктів харчування, призначених для харчування засуджених, старшиною внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшим інспектором ІІ категорії відділу режиму і охорони» ДУ «ОСІ», - за порушення Присяги, зобов`язань та норм професійної етики працівника ДКВС України, Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», що виразилось у спробі винести продукти харчування, які призначені для харчування засуджених з охороняємої території, та враховуючи неодноразове порушення службової дисципліни, за що вона була притягнена до дисциплінарної відповідальності, визначено, що старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодший інспектор ІІ категорії відділу режиму і охорони зміни №3 заслуговує на оголошення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів ДКВС України (п.1 наказу).

Наказом державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 25.04.2019 року №68/ОС-19 «Про звільнення старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 » (т.1 а.с.18,170), звільнено за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» старшину внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони зміни №3 Державної установи «Одеський слідчий ізолятор», 25 квітня 2019 року.

Також, у вказаному наказі зазначено, що вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 11 років 04 місяці та 18 днів, у пільговому - 15 років 02 місяці 04 дні. Окрім цього, даним наказом визначено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2019 рік - за 9 діб, за додаткову відпустку за 2019 рік як матері, яка виховує дитину без батька - за 10 діб.

Підставою для прийняття даного наказу визначено висновок службового розслідування від 25.04.2019 року, наказ ДУ «ОСІ» від 25.04.2019 року №380/ОД-19.

У даному наказі зазначено, що його прийнято у відповідності до Кодексу законів про працю України, Законів України: «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», «Про національну поліцію», «Про відпустки», наказів Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу ДКВС України», «Про затвердження Порядку підвищення посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ ДКВС України, які не мають спеціальних звань рядового та начальницького складу, за особливі умови праці, пов`язані з роботою із засудженими та особами, що тримаються у слідчих ізоляторах», Положення про Державну установу «Одеський слідчий ізолятор».

Як вбачається з наданих до суду копій наказів від 25.04.2019 року № 380/ОД-19 та №68/ОД-19, на них міститься відмітка про ознайомлення позивача із ними 13.05.2019 року, при цьому остання зазначила, що вона з ними не згодна, та в подальшому буде звертатись до суду щодо їх оскарження.

Також, з боку позивача до суду надано в копії заяву від 11.05.2019 року про звернення позивача до Прокуратури Одеської області із заявою про перевірку законності дій керівництва ДУ «Одеський слідчий ізолятор» МЮУ та скасування наказу щодо її звільнення на підставі порушення вимог ст. 184 КЗоТ України при звільнені позивача (т.1 а.с.24).

Доказів отримання Прокуратурою Одеської області вказаної заяви, як й відповіді на неї, з боку позивача, на пропозицію суду надано не було.

В свою чергу, не погоджуючись із наказом №380/ОД-19 від 25.04.2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказом №68/ОС-19 від 25.04.2019 року про звільнення, які прийняті ДУ «Одеський слідчий ізолятор», позивач звернулась із даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано, зокрема, але не виключно, Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», наказом Міністерства юстиції України від 12.03.215 року №356/5 «Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України», Кодексом законів про працю України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Статтею 11 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачено, що установи виконання покарань та слідчі ізолятори утворюються і ліквідуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та виконують функції, передбачені законом та іншими нормативно-правовими актами. Законодавством визначаються особливості відвідування цих установ і слідчих ізоляторів та спеціальні вимоги режиму доступу на їх територію.

При цьому, відповідно до п. 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №228, Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема, реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

Згідно з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державна установа «Одеський слідчий ізолятор» засновано Міністерством юстиції України з основним видом діяльності за КВЕД 84.23: діяльність у сфері юстиції та правосуддя.

Отже, державна установа «Одеський слідчий ізолятор» відноситься до Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Згідно з ч.6 ст.14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» до осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби відноситься, зокрема, старшина внутрішньої служби.

В частині 8 статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» зазначено, що трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Отже, з урахуванням зазначених норм законодавства, вбачається, що на позивача розповсюджуються норми Закону України «Про Національну поліцію».

Частиною 2 статті 19 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Як вже зазначено судом, оскаржувані позивачем накази, прийняті відповідачем, в тому числі, на підставі ст.12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію».

При цьому, за приписами п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (надалі - Дисциплінарний статут ОВС) визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень. Дія цього Статуту поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Стаття 5 Дисциплінарного статуту ОВС визначає, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема:

- дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

- захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

- дотримуватися норм професійної та службової етики;

- сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

- виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту ОВС, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє. Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.

Згідно зі ст.18 Дисциплінарного статуту ОВС, особа рядового або начальницького складу вважається такою, яка не має дисциплінарного стягнення, якщо її заохочено шляхом дострокового зняття дисциплінарного стягнення, нагороджено державною нагородою чи відзнакою Президента України або минув рік з дня накладення дисциплінарного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при прийняті на посаду було підписано текст присяги, зобов`язань та норм професійної етики працівника ДКВС України, копії яких містяться в матеріалах справи.

Згідно з посадовою інструкцією молодшого інспектора І та ІІ категорії відділу режиму і охорони ДУ «ОУВП (№21)», затвердженою 01.11.2017 року, з якою позивач ознайомлена (т.1 а.с.123-124) молодші інспектори І та II категорії зобов`язані, зокрема: пильно нести службу; не залишати постів, поки не будуть змінені або зняті (п.2.4); молодший інспектор І та II категорії відділу режиму і охорони несе відповідальність за:порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, інструкцій з охорони праці, протипожежної безпеки і виробничої санітарії; розголошення відомостей, що є державною таємницею; завдану органу, установі, навчальному закладу матеріальну шкоду; порушення дисципліни та законності, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності (п.4).

Як вбачається з висновку службового розслідування від 25.04.2019 року, позивач станом на час видання оскаржуваних нею наказів мала три діючих дисциплінарних стягнення, а саме:

- догана, оголошена наказом начальника ОСІ від 25.07.2018 року № 600/ОД-18;

- сувора догана, оголошена наказом начальника ОСІ від 30.11.2018 року №1006/ОД-18,

- неповна посадова відповідність, оголошена наказом начальника ОСІ від 08.02.2019 року №139/ОД-19.

З боку відповідача до суду були надані відповідні копії цих наказів, а саме:

- наказ Державної установи «Одеська установа виконання покарань (№21)» від 25.07.2018 року №600/ОД-18 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшини внутрішньої служби ОСОБА_13 , рядової внутрішньої служби ОСОБА_14 та сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 », яким відповідно до ст. 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та висновку службового розслідування від 12.06.2018 року за фактом недбалого ставлення до виконання службових обов`язків та намагання пронести на територію установи ТМЗ мобільні телефони 18.07.2018 року з боку молодших інспекторів відділу режиму і охорони, старшиною внутрішньої служби ОСОБА_13 , рядової внутрішньої служби ОСОБА_14 та 19.07.2018 сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , в тому числі, сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора відділу режиму і охорони Державної установи «Одеська установа виконання покарання» (№21) притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани - за порушення Присяги, зобов`язань та норм професійної етики працівника ДКВС України, Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України», за неналежне виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог наказу Міністерства юстиції від 18.03.2015 року №21/5 «Про затвердження Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України», намагання пронести на територію установи ТМЗ мобільний телефон 19.07.2018 року (т.1 а.с.155);

- наказ Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 30.11.2018 року № 1006/ОД-18 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Одеський слідчий ізолятор», яким відповідно до ст.12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та висновку службового розслідування за фактом недбалого ставлення до своїх службових обов`язків та порушення службової дисципліни, не здійснення обходів та відсутність спостереження за ув`язненими під час чергування у нічний час з боку молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони ДУ «Одеський слідчий ізолятор» старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 , останній, за порушення Присяги, зобов`язань та норм професійної етики працівника ДКВС України, Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України», що виразилось у порушенні службової дисципліни та порушенні вимог пункту 2 глави 5 розділу 3 наказу Міністерства юстиції України №21/5дск від 17.03.2015 року «Про затвердження Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України», старшині внутрішньої служби оголошено сувору догану (т.1 а.с.159);

- наказ державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 08.02.2019 року №139/ОД-19 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони», яким за фактом невиходу на службу без поважних причин 15.01.2019 року, 27.01.2019 року та запізнення 19.01.2019 року старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони установи, за порушення Присяги, зобов`язань та норм професійної етики працівника ДКВС України, Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України», старшині внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшому інспектору II категорії відділу режиму і охорони установи оголошено про неповну посадову відповідність, та зазначено, що її дні невиходу на службу 15.01.2019 року та 27.01.2019 року вважаються днями відсутності на службі без поважних причин.

Всі вищевказані накази були прийняті відповідно до ст.12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та висновків службового розслідування, та накладені ними стягнення (догана, сувора догана, неповна посадова відповідність) були діючими станом на дату прийняття оскаржуваних позивачем наказів від 25.04.2019 року.

При цьому, як встановлено судом під час розгляду справи з пояснень позивача та її представника, вказані накази про притягнення дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, суворої догани, попередження про неповну посадову відповідність, позивачем ні до вищестоящого органу, ні в судовому порядку не оскаржувались. При цьому, на всіх цих трьох наказах міститься підписи позивача по ознайомлення з ними.

Крім того, як вбачається з висновку службового розслідування (зміст якого наведено у даному рішенні), позивачем, після накладення вищевказаних дисциплінарних стягнень, також були допущені неодноразові порушення службової дисципліни, а саме 16.02.2019 року, 21.02.2019 року, 16.03.2019 року (порушення покладених на неї функціональних обов`язків, порушення правил професійної етики), що не було спростовано позивачем під час розгляду справи.

Разом з цим, відповідач надав до суду копії й інших наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за 2009 рік, та за період з 2014 по 2017 року як на підставу того, що позивач систематично притягувалась до дисциплінарної відповідальності та що, всі можливі заходи дисциплінарних стягнень, визначених законодавством, до неї були застосовані, зокрема:

- на підставі наказу Дніпродзержинського училища професійної підготовки персоналу державної кримінально-виконавчої служби України від 22.05.2009 року № 203, за грубе порушення службової дисципліни і порядку проживання в казармених умовах, порушення етичних норм, зухвалу і нетактовну поведінку позивача відраховано з Дніпродзержинського училища професійної підготовки персоналу державної кримінально-виконавчої служби України (т.1 а.с.51-54);

- наказом в.о. начальника Одеського слідчого ізолятора В.І. Унгурян від 19.02.2014 року № 77, за неякісне виконання своїх службових обов`язків позивачу оголошено зауваження (т.1 а.с.55-56);

- наказом Державної установи «Одеська установа виконання покарань (№21)» від 27.09.2017 року №622/ОД-17 позивачу оголошено зауваження за порушення Присяги, зобов`язань та норм професійної етики працівника ДКВС України, Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України», що виразилось у запізненні на службу без поважних причин, неповідомлення керівництва у запізненні на службу без поважних причин, неповідомлення керівництва установи про законність цих підстав (т.1 а.с.57-62);

- наказом Державної установи «Одеська установа виконання покарань (№21)» від 18.10.2017 року № 686/ОД-17 позивачу оголошено догану за порушення Присяги, зобов`язань та норм професійної етики працівника ДКВС України, Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України», що виразилось у систематичному запізненні на службу без поважних причин, не реагування на попередження керівництва установи про недопущення порушень службової дисципліни (т.1 а.с.63-67).

Позивач у судовому засіданні під час надання вступного слова підтвердила, що вона не оскаржувала дані накази в судовому порядку.

Більш того, під час розгляду справи, зокрема у судовому засіданні 19.11.2019 року, і позивач, і її представник, зазначили, що під час проходження позивачем служби в установі відповідача, з її боку були наявні порушення службової дисципліни та посадових обов`язків.

Стосовно підстав, за яких позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності оскаржуваним наказом відповідача від 25.04.2019 року № 380/ОД-19, суд зазначає, що з боку відповідача до суду були надані відповідний рапорт та пояснення осіб за фактом спроби виносу продуктів харчування, призначених для харчування засуджених, з охороняємої території старшиною внутрішньої служби ОСОБА_1 , на які міститься посилання у висновку службового розслідування від 25.04.2019 року (т.2 а.с.11-20).

При цьому, під час розгляду справи позивачем щодо даного факту були надані суперечливі пояснення, оскільки спочатку під час вступного слова позивач зазначала, що вона виносила «помиї, відходи, що залишилися», а вже під час судових дебатів вже зазначила, що це було «варене м`ясо». Таким чином, судом такі пояснення позивача не беруться до уваги.

Крім того, позивачем жодним чином у поясненнях та жодними доказами не було спростовано наявність з її боку порушення, за яке відповідачем прийнято наказ від 25.04.2019 року №380/ОД-19 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Разом з цим, суд враховує при розгляді справи те, що відповідачем за скоєні позивачем дисциплінарні порушення були накладені дисциплінарні стягнення, послідовно, і кожне наступне стягнення було більш суворим, як передбачено положеннями ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС.

Крім того, суд враховує те, що позивачем при прийняті на посаду було підписано текст присяги, зобов`язань та норм професійної етики працівника ДКВС України, копії яких містяться в матеріалах справи.

Отже, станом на час винесення оскаржуваних позивачем наказу державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 25.04.2019 року №380/ОД-19 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів ДКВС України та наказу державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 25.04.2019 року № 68/ОС-19, яким позивача звільнено за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», позивач мала три діючи дисциплінарні стягнення, а саме: догану, сувору догану та попередження про неповну посадову відповідність.

При цьому, у суду відсутні будь-які дані про дострокове зняття дисциплінарного стягнення позивача, нагородження позивача державною нагородою чи відзнакою Президента України.

Як зазначено судом, відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Суд зауважує на тому, що, відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС, дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.

Отже, з урахуванням приписів ст. 14 Дисциплінарного статуту ОВС, відповідачем накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ як крайній захід дисциплінарного впливу.

Позивачем, в свою чергу, не спростовано висновків комісії зі службового розслідування від 25.04.2019 року щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді намагання винести з охороняємої території 4 кг 200 г вареного м`яса птиці, яке призначалось для харчування засуджених.

З огляду на усе вищевикладене, суд погоджується із доводами відповідача, що прийняття наказу від 25.04.2019 року №380/ОД-19 було вимушеною мірою, оскільки всі менш сурові заходи дисциплінарного стягнення вже застосовувались до позивача за час роботи в ДУ «ОСІ» та не принесли жодного результату.

Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність накладення відповідачем дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

З приводу доводів позивача щодо її незаконного звільнення як одинокої матері при наявності дитини віком до чотирнадцяти років, суд критично ставиться до посилань позивача на ч. 3 ст. 184 КЗпП України як на підставу для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 3 КЗпП законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 по справі №21-8а15.

Відповідно до п.4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про національну поліцію», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Суд зазначає, що нормами Закону України «Про Національну поліцію» визначені правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Дія цього Статуту поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Судом встановлено, що на позивача поширюється дія норм Закону України «Про національну поліцію» та Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

В свою чергу, в силу ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору.

З наведеного вище слідує, що в разі припинення служби в органах кримінально-виконавчої служби з підстав визначених Законом України «Про Національну поліцію», службово-трудові відносини із службовцем припиняються і таке рішення ґрунтується на юридичних фактах, підтверджених відповідними матеріалами, а отже не потребує здійснення такого звільнення за встановленими Кодексом законів про працю України правилами і гарантіями.

У даному випадку положення ч. 3 ст.184 Кодексу законів про працю України щодо недопущення звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, не розповсюджується на звільнення позивача, оскільки підстава припинення визначена виключно спеціальною нормою Закону України «Про Національну поліцію», який, в свою чергу, не містить обмежень щодо неможливості звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років.

Отже, з огляду на те, що позивач проходила службу в органах ДКВС України, а питання проходження цієї служби врегульовані спеціальним законодавством, та оскільки її звільнено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», а не на підставі КЗпП з ініціативи власника, суд погоджується із доводами відповідача та вважає, що стосовно неї не можуть бути поширені положення ч.3 ст. 184 Кодексу законів про працю України в частині заборони звільнення з роботи одинокої матері при наявності дитини віком до чотирнадцяти років.

Суд також вважає помилковим посилання позивача на постанову Верховного Суду по справі №802/20/16-а від 21.11.2018 року щодо користування гарантіями, передбаченими ст. 184 КЗпП України, матерями з числа осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та не приймає її до уваги при розгляді справи, оскільки у вказаній справі обставини та підстави звільнення не є тотожними обставинам та підставам звільнення позивача у даній справі, що розглядається судом.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, оскільки позивачем допущено чергове порушення службової дисципліни при наявності трьох діючих дисциплінарних стягнень, у зв`язку із тим, що усі менш сурові заходи дисциплінарного стягнення вже застосовувались до позивача за час роботи в ДУ «ОСІ» та не принесли відповідних результатів, зважаючи на продовження порушення позивачем службової дисципліни після наявних трьох дисциплінарних стягнень, суд вважає, що застосування відповідачем дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ згідно наказу Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" № 380/ОД-19 від 25 квітня 2019 року та його реалізація наказом Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" від 25 квітня 2019 року № 68/ОС-19 "Про звільнення старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 " є обґрунтованими та законними правовими заходами, вчиненими відповідачем, що узгоджуються із положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», які в даних спірних правовідносинах є спеціальними законодавчими актами та мають пріоритетне значення у їх застосуванні до спірних правовідносин, поряд із Кодексом законів про працю України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку із чим не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо доводів представника позивача, що відзив подано не уповноваженою особою, оскільки до відзиву не надано довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження Ярошенко А.І. представляти інтереси відповідача, судом не приймаються до уваги ці доводи позивача, оскільки така довіреність була надана цим представником раніше, під час отримання 26.06.2019 року копії позовної заяви із додатками та міститься в матеріалах справи (т.1 а.с.43-44).

Також, судом не приймаються до уваги як докази у справі надані позивачем у судовому засіданні 19.11.2019 року її рапорти, оскільки вони не стосуються предмету спору та не приймаються як докази у справі надані нею скріншоти її сторінки в соціальній мережі «Фейсбук», оскільки вони також не стосуються предмету спору, у зв`язку із тим, що позивачем жодним чином не підтверджено, що оскаржувані нею накази прийняті керівником установи відповідача, зважаючи на те, що позивач здійснювала в соціальній мережі «Фейсбук» публікації щодо її заробітної плати, з якою вона не погоджувалась.

Решта доводів позивача та її представника, представника відповідача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, зважаючи на викладене, з урахуванням встановлених судом обставин, наявних в матеріалах справи доказів, зважаючи на положення діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягає задоволенню.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, правові підстави для стягнення на користь позивача судових витрат відсутні.

19.11.2019 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду та зазначено, що повний текст рішення суду буде виготовлений у строк, визначений ч.3 ст.243 КАС України.

Згідно з приписами ч.3 ст.243 КАС України залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, з урахуванням наведених приписів ч.1 ст.120 КАС України, останнім днем для складання рішення суду у повному обсязі по вказаній справі є 29.11.2019 року.

Керуючись ст.ст.2,9,72,73,74,75,76,77,90,120,139,193,241-246,255,295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» про визнання протиправними та скасування наказу Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» № 380/ОД-19 від 25 квітня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за фактом спроби виносу з охороняємої території продуктів харчування, призначених для харчування ув`язнених, старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони» та наказу № 68/ОС-19 від 25 квітня 2019 року «Про звільнення старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 », поновлення ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони зміни № 3 державної установи «Одеський слідчий ізолятор» з 25 квітня 2019 року та стягнення з державної установи «Одеський слідчий ізолятор» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 29.11.2019 року.

Суддя О.М. Соколенко

.