Справа № 521/17269/19
Суддя: Плавич І. В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/521/400/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Дукіна Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання дій протиправними та скасування протоколу про порушення митних правил,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться на розгляді адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання дій протиправними та скасування протоколу про порушення митних правил.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду сторона позивача посилалась на ті обставини, що 06 жовтня 2019 року старшим державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Аккерман» Одеської митниці ДФС Панасюк О.А. було складено протокол №2680/50000/19 про порушення митних правил громадянином Республіки Молдова

ОСОБА_2 ОСОБА_3 вважає, що при складенні вказаного протоколу були суттєво порушені вимоги статей 492 та 494 МК України, у зв`язку з чим дії співробітника Одеської митниці ДФС є неправомірними, а протокол таким, що підлягає скасуванню.

У зв`язку з цим, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просив визнати дії старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Аккерман» Одеської митниці ДФС Панасюка О.А. щодо складання протоколу №2680/50000/19 від 06 жовтня 2019 року про порушення митних правил громадянином Республіки Молдова ОСОБА_4 противоправними та скасувати вказаний протокол №2680/50000/19 від 06 жовтня 2019 року про порушення митних правил.

Відповідач Одеська митниця ДФС не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву.

Представник позивача Олійника А. у відкрите судове засідання з`явився, заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник Одеської митниці ДФС у відкрите судове засідання з`явився, заявлені вимоги не визнав, просив суд відмовити в позові.

Вивчивши наявні матеріали справи в їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку.

Під час судового розгляду справи суд установив, що 06 жовтня 2019 року старшим державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Аккерман» Одеської митниці ДФС Панасюк О.А. було складено протокол №2680/50000/19 про порушення митних правил громадянином Республіки Молдова ОСОБА_5 .

Зі змісту протоколу випливає, що 27 жовтня 2014 року ОСОБА_3 увіз на територію України через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Болган-Хрістова» Вінницької митниці Міндоходів по смузі руху «Зелений коридор» транспортний засіб «VW TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , країна реєстрації Німеччина, у режимі «тимчасове ввезення до 1 року», з метою «Особисто використання».

Оскільки за інформацією митного органу відомості про вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу станом на 06 жовтня 2019 року відсутні, інспектор відділу митного оформлення дійшов висновку, що був перевищений встановлений статтею 380 МК України строк тимчасового ввезення транспортного засобу більш ніж на 30 днів, та зазначені дії ОСОБА_4 мають ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 6 статті 481 МК України.

Правова позиція позивача ґрунтується на тому, що ОСОБА_3 не був присутній при складанні протоколу №2680/50000/19 від 06 жовтня 2019 року, та зміст протоколу не був переведений на зрозумілу заявникові мову з огляду на те, що він є громадянином Республіки Молдова. Позивач указував у позові, що не володіє українською мовою та російською мовою і потребував допомоги перекладача.

Олійник А. зазначав, що наведені порушення з боку митного органу призвели до інших порушень його прав на правову допомогу, на подання своїх доводів і заперечень, подання доказів тощо.

Перевіряючи обґрунтованість доводів сторони позивача суд звертає увагу на наступне.

Як регламентує стаття 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Нормами пункту 19 статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як регламентує частина 1 статті 294 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Водночас, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, серед іншим, протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів.

Таким чином складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, згідно з положеннями статті 495 МК України, є предметом оцінки в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про порушення митних правил.

Згідно з висновком Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, сформульованого в постанові №760/9462/16-а від 10 травня 2018 року, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Отже розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Зважаючи на викладене суд не може погодитись із обґрунтованістю заявлених ОСОБА_6 вимог. Водночас, виходячи з мотивів ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин, суд вбачає доцільним роз`яснити позивачеві, що доводи, наведені стороною в обґрунтування даного позову, можуть бути заявлені при розгляді відповідної справи про порушення митних правил.

У параграфі 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява №4909/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain»), заява №18390/91, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» («Suominen v. Finland», заява №37801/97, п. 36). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» («Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99, п. 30).

Отже перевіривши факти і обставини, якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши характер правовідносин, що виникли між сторонами, і надавши їм належну правову оцінку, суд доходить висновку про відмову в позові.

При цьому, у зв`язку з відмовою в позові, за правилами статті 139 КАС України понесені та документально підтвердженні судові витрати позивача з відповідача присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 7, 9, 19, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 371, пунктами 9, 15.5 розділу VII КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання дій протиправними та скасування протоколу про порушення митних правил відмовити.

Судове рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду або через Малиновський районний суд міста Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Повні відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_7 (громадянин Республіки Молдова) АДРЕСА_1 ; посвідка на постійне проживання в Україні № НОМЕР_3 від 28 березня 2019 року, орган, що видав 5103.

Відповідач: Одеська митниця ДФС 65000, місто Одеса, вулиця Івана і Юрія Лип, 21-а; ідентифікаційний код юридичної особи в .

Суддя: І.В. Плавич