Справа № 675/1579/19
Суддя: Столковський В. І.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/1579/19
Провадження № 2-а/675/75/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2019 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання - Швець-Дідич Р. С., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Дацишиної М. В., представника відповідача - Марчука О. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у режимі відеоконференції у залі суду в м. Ізяслав адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» про визнання дій протиправними та скасування постанов про накладення стягнень,

В С Т А Н О В И В

У липні 2019 року ОСОБА_1 через свого представника Дацишину М. В . звернувся до суду із позовом до Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)», у якому просить визнати протиправними дії Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» щодо накладення на нього дисциплінарних стягнень, скасувати постанови відповідача Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)»: від 10 травня 2019 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді суворої догани, від 10 травня 2019 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 13 діб, від 17 травня 2019 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.

В обґрунтування позову зазначив, що спірною постановою від 10 травня 2019 року на нього накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани за те, що під час надання телефонних розмов він набрав телефонний номер абонента, який не зазначений у його письмовій заяві. ОСОБА_1 зазначає, що вказане порушення є вигаданим представником адміністрації виправної установи у зв`язку з тим, що позивач зателефонував до поліції за номером «102» з метою повідомлення про порушення його прав адміністрацією колонії.

Крім того, спірною постановою від 10 травня 2019 року на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 13 діб за відмову в категоричній формі вийти на роботу по благоустрою території колонії згідно з ст. 118 КВК України, а саме: прибирати прогулянкові дворики. Позивач зазначену обставину заперечує, вказує, що він не відмовлявся від виконання вказаних робіт, вимога прибирати прогулянкові дворики була незаконною, оскільки до нього не було доведено графік чергування. Крім того, коли йому поставили таку вимогу, прогулянковий дворик вже був прибраний.

Також постановою від 17 травня 2019 року на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді суворої догани за заподіяння собі членоушкодження, яке позивач вважає неправомірним.

Відтак, законні підстави застосовувати до засудженого вказані дисциплінарні стягнення були відсутні, а тому дії відповідача мають бути визнані неправомірними, а спірні постанови підлягають скасуванню.

Ухвалою судді від 29 липня 2019 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду даного адміністративного позову, прийнято його позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі в режимі відеоконференції. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Витребувано у Ізяславського відділення поліції Славутського відділу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області відомості, чи звертався шляхом здійснення телефонного дзвінка ОСОБА_1 до Ізяславського відділення поліції з приводу порушення його прав працівниками виправної установи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Дацишина М. В. адміністративний позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача Марчук О. А. заперечив проти заявленого позову, вказав, що позивачем були допущені порушення режиму відбування покарання, за що на підставі та в порядку, встановленому законом, до нього застосовано дисциплінарні стягнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, допитавши свідків, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з положеннями п. 13-1 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2, ч. 9 статті 539 КПК України, засудженим надане право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність адміністрації установи виконання покарання до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, в порядку адміністративного судочинства.

За вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Як встановлено судом, 02 травня 2019 року начальником відділення соціально-психологічної служби відділу СВПР Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» Чипуріним М. І. було складено рапорт про допущене ОСОБА_1 порушення вимог п. 2 Розділу ХІV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а саме: о 16 год. 10 хв. під час надання телефонних розмов засуджених відділення №№ 2, 3 дільниці ресоціалізації установи в кабінеті начальника відділення соціально-психологічної служби №№ 2, 3 ОСОБА_1 набрав телефонний номер абонента, який не був зазначений у заяві. На законну вимогу припинити телефонну розмову засуджений не відреагував, після чого було припинено надання телефонних розмов останньому.

02 травня 2019 року ОСОБА_1 було запропоновано надати письмове пояснення по вищевказаному факту, від чого останній відмовився, що підтверджується актом від 02 травня 2019 року.

Про допущене ОСОБА_1 порушення режиму відбування покарання начальник відділення соціально-психологічної служби СВПР Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» ОСОБА_4 повідомив начальнику колонії рапортом від 07 травня 2019 року, де також вказав, що у ході проведення бесіди виховного характеру засуджений свою вину не визнав, письмове пояснення надати відмовився, на заходи виховного та профілактичного характеру не реагує, у зв`язку з чим просив притягнути останнього до дисциплінарної відповідальності.

Складання рапорту від 07 травня 2019 року, його належність та підставність повністю ствердив допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_4 .

З наявної у матеріалах справи письмової заяви ОСОБА_1 вбачається, що він просив надати йому можливість здійснити телефонний дзвінок до адвоката, що перебуває у м. Києві, за номером мобільного телефону НОМЕР_1, тобто у даній заяві чітко зазначено місцезнаходження та телефонний номер абонента.

Як вбачається з відповідної розписки, 07 травня 2019 року ОСОБА_1 було повідомлено про те, що 10 травня 2019 року о 14 год. 00 хв. у приміщенні кабінету начальника установи в житловій зоні відбудеться засідання дисциплінарної комісії. Від підписання зазначеної розписки засуджений відмовився, що ствердили своїми підписами три працівники колонії.

Постановою від 10 травня 2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вищевказані дії у виді оголошення суворої догани. Постанова була оголошена позивачу у той же день, однак поставити свій підпис у відповідних графах щодо підтвердження фактів оголошення засудженому постанови та ознайомлення із її змістом позивач відмовився, що ствердили своїми підписами три працівники установи.

Також судом встановлено, що 02 травня 2019 року молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» ОСОБА_5. було складено рапорт про допущене ОСОБА_1 порушення вимог ст. 118 КВК України, а саме: о 14 год. 35 хв. останній безпідставно в категоричній формі відмовився вийти на роботу по благоустрою території колонії - прибирати прогулянкові дворики.

Рапорт аналогічного змісту 02 травня 2019 року було складено також молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки виправної установи Лагоднюком С. І.

Про допущене ОСОБА_1 порушення режиму відбування покарання начальник відділення соціально-психологічної служби СВПР Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» ОСОБА_4 . повідомив начальника колонії рапортом від 07 травня 2019 року, де також вказав, що медичних протипоказань щодо залучення до виконання вказаних робіт за висновком обстеження у медичній частині установи засуджений не мав, у ході проведення бесіди виховного характеру свою вину не визнав, письмове пояснення надав, на заходи виховного та профілактичного характеру не реагує, у зв`язку з чим просив притягнути останнього до дисциплінарної відповідальності.

Складання рапортів від 02 та 07 травня 2019 року, їх належність та підставність повністю ствердили допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Як вбачається з відповідної розписки, 07 травня 2019 року ОСОБА_1 було повідомлено про те, що 10 травня 2019 року о 14 год. 00 хв. у приміщенні кабінету начальника установи в житловій зоні відбудеться засідання дисциплінарної комісії. Від підписання зазначеної розписки засуджений відмовився, що ствердили своїми підписами три працівники колонії.

Постановою від 10 травня 2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вищевказані дії у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 13 діб. Постанова була оголошена позивачу у той же день, однак поставити свій підпис у відповідній графі позивач відмовився, що ствердили своїми підписами три працівники установи.

Крім того, як встановлено судом, 10 травня 2019 року молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» ОСОБА_11 було складено рапорт про допущене ОСОБА_1 порушення вимог Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а саме: о 17 год. 15 хв. останній, перебуваючи в дисциплінарному приміщенні камери № 6 установи, розбив віконне скло та умисно заподіяв собі членоушкодження у вигляді двох порізів передпліччя лівої руки з метою ухилення від відбування покарання.

16 травня 2019 року ОСОБА_1 було запропоновано надати письмове пояснення по вищевказаному факту, від чого останній відмовився, що підтверджується актом від 16 травня 2019 року.

Про допущене ОСОБА_1 порушення режиму відбування покарання начальник відділення соціально-психологічної служби СВПР Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» ОСОБА_4 повідомив начальника колонії рапортом від 16 травня 2019 року, де також вказав, що засуджений перебуває на профілактичному обліку, як особа, що схильна до нападу, а тому своїми діями він ніс загрозу життю та здоров`ю представникам адміністрації установи, у ході проведення бесіди виховного характеру свою вину не визнав, на заходи виховного та профілактичного характеру не реагує, у зв`язку з чим просив притягнути останнього до дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається з відповідної розписки, 15 травня 2019 року ОСОБА_1 було повідомлено про те, що 17 травня 2019 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні кабінету начальника установи в житловій зоні відбудеться засідання дисциплінарної комісії. Від підписання зазначеної розписки засуджений відмовився, що ствердили своїми підписами три працівники колонії.

Постановою про накладення дисциплінарного стягнення від 17 травня 2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вищевказані дії у виді оголошення суворої догани. Постанова під підпис була оголошена позивачу у той же день.

Надаючи оцінку аргументам, наведеним учасниками справи щодо заявленого позову, суд виходить із наступного.

Як слідує із оспорюваної постанови від 10 травня 2019 року, підставою для застосування до засудженого стягнення стало те, що він о 16 год. 10 хв. під час надання телефонних розмов засудженим відділення №№ 2, 3 дільниці ресоціалізації установи набрав телефонний номер абонента, який не був зазначений у заяві. На законну вимогу припинити телефонну розмову засуджений не відреагував, після чого було припинено надання йому телефонних розмов.

За вимогами абз.абз. 2, 3 ч. 1 ст. 9 КВК України, засуджені зобов`язані: виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно з положеннями абз.абз. 2, 4 ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

Аналогічні обов`язки засуджених також передбачені абзацами 2, 5 пункту 2 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2823/5 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Разом з тим, за вимогами пункту 2 розділу ХІV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, адміністрація установи виконання покарань забезпечує надання засудженим телефонних розмов без обмеження їх кількості у визначений розпорядком дня час. Телефонні розмови проводяться за рахунок засудженого під контролем представника адміністрації установи виконанням покарань протягом дня у вільний від роботи час і поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну. Телефонні розмови надаються засудженому за його письмовою заявою, в якій зазначаються місцезнаходження, телефонний номер абонента та тривалість розмови. У разі якщо засуджений набирає телефонний номер абонента, який не зазначений у заяві, вживає під час телефонної розмови нецензурні слова, телефонна розмова припиняється, про що робиться відмітка на заяві засудженого.

Таким чином, позивачем порушено норми абз.абз. 2, 3 ч. 1 ст. 9, абз.абз. 2, 4 ч. 3 ст. 107 КВК України, абз.абз. 2, 5 п. 2 розділу ІІ, п. 2 розділу ХІV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що підтверджується оскаржуваною постановою, рапортами, складеними посадовими особами ЗВК № 58 02 та 07 травня 2019 року, письмовою заявою ОСОБА_1 , а також показаннями свідка ОСОБА_4 , які повністю узгоджуються між собою.

Факт набрання під час надання телефонних розмов телефонного номера абонента, який не був зазначений у письмовій заяві, фактично не заперечив і сам ОСОБА_1 , однак виклав свою версію подій.

Як встановлено судом з повідомлення Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області від 30 жовтня 2019 року № 7460/106/01-2019, 02 травня 2019 року о 16 год. 42 хв. зі служби «102» до вказаного відділення поліції надійшло повідомлення про те, що 02 травня 2019 року о 16 год. 39 хв. в м. Ізяслав по вул. Гагаріна, 2 адміністратор колонії хоче закрити в ізоляторі заявника ОСОБА_1 та доводить його до думок про самогубство. Вказане повідомлення зареєстровано до ЄО Ізяславського відділення поліції за № 1513.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до змісту ст. 7 КВК України, яка визначає основи правового статусу засуджених, останні дійсно користуються всіма правами людини та громадянина, однак за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Тому оскільки ОСОБА_1 є особою, засудженою до позбавлення волі, виходячи із порядку і умов виконання та відбування даного виду покарання, він повинен понести відповідні обмеження, встановлені чинним кримінально-виконавчим законодавством України.

Таким чином, активні дії засудженого ОСОБА_1 , спрямовані на набрання телефонного номера абонента, який не був зазначений у його письмовій заяві, безпосередньо утворюють в його діях склад дисциплінарного проступку.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити, що у випадку незгоди з діями та рішеннями адміністрації виправної установи, в тому числі щодо незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач мав право оскаржити вказані дії та рішення у встановленому законом порядку, а не вдаватися до порушення вимог Правил з метою повідомлення правоохоронним органам про допущення персоналом колонії порушень його прав.

Як слідує із оспорюваної постанови від 10 травня 2019 року, підставою для застосування до засудженого стягнення стало те, що він 02 травня 2019 року о 14 год. 35 хв. безпідставно в категоричній формі відмовився вийти на роботу по благоустрою території колонії, а саме: прибирати прогулянкові дворики.

За вимогами абз. 3 ч. 1 ст. 9 КВК України засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно з положеннями абз.абз. 4, 5 ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії.

Аналогічні обов`язки засуджених також передбачені абзацами 5, 6 пункту 2 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2823/5 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до ч. 5 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Таким чином, позивачем порушено норми абз. 3 ч. 1 ст. 9, абз.абз. 4, 5 ч. 3 ст. 107, ч. 5 ст. 118 КВК України, абзаців 5, 6 пункту 2 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що підтверджується оскаржуваною постановою, рапортами, складеними посадовими особами ЗВК № 58 02 та 07 травня 2019 року, а також показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які повністю узгоджуються між собою.

Факт відмови позивача від виходу на роботу по благоустрою колонії підтвердив також допитаний у судовому засіданні в якості свідка засуджений ОСОБА_8 , який суду показав, що представники адміністрації колонії примушували його та ОСОБА_1 до виконання робіт по благоустрою колонії, а саме: підмітати прогулянкові дворики. Оскільки даний вид робіт принижував їх гідність, вони попросили іншу роботу, але їм відмовили. У подальшому свідок виконав вимогу персоналу виправної установи, а ОСОБА_1 ні.

Крім того, у письмових поясненнях від 07 травня 2019 року, написаних позивачем власноручно, останній визнав факт відмови від виконання робіт по благоустрою колонії, виклавши власну версію подій.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що він не відмовлявся від виконання відповідних робіт, а лише наполягав на дорученні йому такої роботи, яка не буде порушувати його гідність, суд вважає безпідставними, оскільки ч. 5 ст. 118 КВК України надає адміністрації виправної установи право на залучення засуджених до позбавлення волі до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій без оплати праці.

Як вбачається із графіку засуджених відділення №№ 2, 3, ДКДіР установи на роботу по благоустрою території колонії згідно ст. 118 КВК України, затвердженого першим заступником начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» Друченком П. В. 02 травня 2019 року, датою виводу ОСОБА_1 на вказаний вид робіт значиться 02 травня 2019 року.

Згідно з медичною довідкою на засудженого ОСОБА_1 , виданою 02 травня 2019 року фельдшером ОСОБА_9 , ОСОБА_1 у той день був обстежений у медичній частині ЗВК № 58. Встановлено, що засуджений за станом здоров`я у порядку ст. 118 КВК України може залучатися до робіт по благоустрою території колонії.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 у даному випадку наявний склад дисциплінарного проступку.

Як слідує із постанови від 17 травня 2019 року, підставою для застосування до засудженого стягнення у виді оголошення суворої догани стало те, що він 10 травня 2019 року о 17 год. 15 хв., перебуваючи в дисциплінарному приміщенні камери № 6 установи, розбив віконне скло та умисно заподіяв собі членоушкодження у вигляді двох порізів передпліччя лівої руки з метою ухилення від відбування покарання.

Відповідно до абз. 6 ч. 4 ст. 107 КВК України, абзацу 6 пункту 3 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2823/5 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), засудженим забороняється умисно заподіювати собі тілесні ушкодження, у тому числі з допомогою іншої особи, завдавати шкоду своєму здоров`ю з метою ухилення від відбування покарання або виконання встановлених обов`язків.

Отже, позивачем порушено норми абз. 6 ч. 4 ст. 107 КВК України, абзацу 6 пункту 3 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що підтверджується оскаржуваною постановою, рапортами, складеними посадовими особами ЗВК № 58 10 та 16 травня 2019 року, актом від 16 травня 2019 року.

У відповідності до змісту висновку за матеріалами службового розслідування по факту вчинення акту членоушкодження ОСОБА_1 , затвердженого начальником ЗВК № 58 Довгополенком П. В. 16 травня 2019 року, встановлено, що вищевказане членоушкодження засуджений заподіяв умисно з метою ухилення від відбування покарання в дисциплінарних приміщеннях та в колонії уцілому. Причин, які б перешкоджали виконанню законних вимог представників адміністрації колонії та подальшому перебуванню даного засудженого в установі, не виявлено, ніхто із засуджених у конфліктних ситуаціях із ним не перебуває, боргових зобов`язань серед засуджених він не має.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , який працює на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)», пояснив суду, що ОСОБА_1 раніше говорив, що заподіє собі членоушкодження, стверджував, що його засуджено до занадто суворе покарання. Після заподіяння собі тілесних ушкоджень погрожував, що буде вчиняти такі дії у подальшому.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 і в даному випадку наявний склад дисциплінарного проступку.

Доводи ОСОБА_1 щодо незаконності та безпідставності накладених дисциплінарних стягнень не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються виключно на твердженнях самого позивача, систематичних звинуваченнях службових осіб виправної установи у порушенні його прав, вільному тлумаченні закону.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КВК України за порушення встановленого порядку відбування покарання до засуджених можуть застосовуватися заходи стягнення, в тому числі: сувора догана і поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб.

Частиною 1 статті 134 КВК України встановлено, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. Поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або в карцер чи переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов`язки, з визначенням строку тримання.

Як свідчить довідка про заохочення та стягнення, ОСОБА_1 під час відбування покарання допустив ряд порушень режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, неодноразово поміщався у дисциплінарний ізолятор, карцер та одиночну камеру.

Зазначені обставини було враховано відповідачем при обранні дисциплінарних стягнень за допущені порушення.

Також відповідачем було враховано дані складених щодо ОСОБА_1 10 травня 2019 року медичної довідки та психологічної характеристики, з яких убачається можливість на день винесення оспорюваної постанови від 10 травня 2019 року за станом здоров`я та психоемоційним станом застосування до даного засудженого дисциплінарного стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зважаючи на зазначене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанов про накладення дисциплінарних стягнень слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» про визнання дій протиправними та скасування постанов про накладення стягнень відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 : утримується у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)» за адресою: м. Ізяслав, вул. Гагаріна, 2 Хмельницької області, рнокпп - у матеріалах справи відсутній.

Відповідач Державна установа «Замкова виправна колонія (№ 58)»: адреса місцезнаходження - м. Ізяслав, вул. Гагаріна, 2 Хмельницької області, код ЄДРПОУ - 08564771.

Повне судове рішення складене 29 листопада 2019 року.

Суддя: В. І. Столковський