Справа № 140/2465/19
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/11025/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Затолочного В.С., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Явтушенко Ірини Владиславівни на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року прийняте суддею Сорока Ю.Ю. у м.Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження, у справі № 140/2465/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови в поновленні виплати пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину з 01.07.2016 та зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області поновити виплату пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину з 01.07.2016 з врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року, прийнятим в порядку спрощеного провадження, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.07.2019. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Представник ОСОБА_1 - Явтушенко І.В. подала апеляційну скаргу в частині строку та виплати пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину з 09.07.2019 року, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що обов`язок щодо продовження виплати пенсії по втраті годувальника громадянину України, який постійно проживає за кордоном або ж виїжджає за кордон на постійне місце проживання виник у відповідача із дня ухвалення рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 року, а тому законних підстав щодо припинення виплати пенсії по втраті годувальника на момент написання заяви 08.07.2016 року у зв`язку з «виїздом на постійне проживання за кордон» не було.

Вважає, що саме з 01.07.2016 року, з моменту припинення виплати пенсії по втраті годувальника, слід поновити та виплачувати таку пенсію позивачу.

Просить скасувати рішення суду в частині строку поновлення та виплати пенсії по втраті годувальника та прийняти в цій частині нове, яким задовольнити вимоги позивача.

Пенсійний орган подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що питання пенсійного забезпечення між Україною та Ізраїлем залишається неврегульованим.

Позивачем подано заяву до ГУ ПФУ у Волинській області 09.07.2019, а отже, підстав для поновлення виплати пенсії з 01.07.2016 немає.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 від 16.01.2013, ОСОБА_1 , є громадянкою України.

ОСОБА_1 з 2008 року перебувала на обліку в Нововолинсько-Іваничівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у зв`язку з призначенням пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08 липня 2016 року, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон в Ізраїль, позивач звернулась до Нововолинсько-Іваничівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про припинення виплати пенсії.

З 01.07.2016 позивачу, згідно її заяви від 08.07.2016, у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за кордон, було припинено виплату пенсії по втраті годувальника. При цьому, була проведена виплата пенсії за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 одним платежем 08.07.2016.

Позивач 09.07.2019 через законного представника звернулася до відповідача із заявою про поновлення їй виплати пенсії.

Листом від 18.07.2019 №10085/02-39 ГУ ПФУ Волинської області повідомило представника заявника про відсутність законних підстав для поновлення виплати пенсії по втраті годувальника.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на отримання пенсії незалежно від місця проживання, а тому пенсійного органу щодо відмови в поновленні виплати пенсії по втраті годувальника є протиправною бездіяльністю, з 09.07.2019 року.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, в частині строку поновлення та виплати позивачці пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину, виходячи з наступного.

Позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

З дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009, тобто з 07.10.2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень. З цього часу відповідач був зобов`язаний відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Проте, наявність обов`язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє позивача необхідності щодо захисту свого права. Отже, після прийняття та опублікування Рішення № 25-рп/2009 та невідновлення виплати пенсії позивачу, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а, відтак, і розпочався відлік строку звернення до суду.

Поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1) (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.5 Порядку №22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Тобто, пунктом 1.5 Порядку №22-1 передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником.

Пунктом 1.7 Порядку №22-1 встановлено, що днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Частиною першою статті 45 Закону №1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Судом встановлено, що 09.07.2019 представником позивача за довіреністю подано до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області заяву про призначення/перерахунок ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту заяви від 09.07.2019 вбачається, що позивач просить відповідача поновити виплату пенсії по втраті годувальника, а тому відповідно до пункту 1.7 Порядку №22-1 виплата пенсії повинна проводитись з дати звернення позивача до відповідача із відповідною заявою.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, і з таким погоджується колегія суддів, що право позивача належать захисту саме з дати звернення його представника із заявою про призначення/перерахунок ОСОБА_4 пенсії по втраті годувальника, тобто з 09.07.2019.

Докази звернення ОСОБА_4 із заявою про поновлення виплати пенсії по втраті годувальника з 01.07.2016 року, відсутні.

Покликання апелянта на те, що 12.10.2018 року було перше звернення до Нововолинсько-Іваничівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області представником ОСОБА_1 з заявою про поновлення виплати пенсії по втраті годувальника, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки з наявної у справі відповіді пенсійного органу від 23.10.2018 №6450/02-10-10-15 вбачається, що позивачці відмовлено у поновленні виплати пенсії по втраті годувальника на дочку. Дане рішення не оскаржувалось (а.с.14, 15) і лише 09.07.2019 звернулась до відповідача із заявою, відмову в якій оскаржила до суду 12.08.19.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів вказує, що до вказаних правовідносин слід застосувати положення строків звернення до суду та наслідки їх пропущення. Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 757/12134/14-а та від 18.09.2018 у справі №199/5647/17 та ін.

Позовна заява направлена до суду 09.08.2019, що підтверджується відбитком поштового штампа на конверті, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду від дати звернення до відповідача із заявою про відновлення порушеного права (09.07.2019), отже, позов підлягає задоволенню від дати звернення до органу ПФУ - з 09.07.2019.

Проте, позовні вимоги за період з 01.07.2016 по 08.07.2018 слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в частині задоволення позову. Однак неправильно застосував норми процесуального права, в частині відмови в задоволенні позову, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги за період з 01.07.2016 по 08.07.2018 слід залишити без розгляду. В решті рішення суду залишити без змін.

керуючись ст.243, ст.308, ст.310, п.1, 2 ч.1 ст.315, ст.316, п.4 ч.1 ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Явтушенко Ірини Владиславівни - задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року у справі № 140/2465/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника на неповнолітню дитину з 01.07.2016 по 08.07.2019 - залишити без розгляду.

В решті рішення суду першої інстанції, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.325 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді В. С. Затолочний
Р. М. Шавель