Справа № 820/2819/17
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 р. Справа № 820/2819/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Бегунца А.О. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 29.07.19 року по справі № 820/2819/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

третя особа Харківська міська рада

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі відповідач), третя особа - Харківська міська рада, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.05.2017 року Головного управління ДФС у Харківській області №2 про визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 29058,13 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа: Харківська міська рада про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено. Cкасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.05.2017 року № 2. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2017 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 19.04.2019 р. касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задоволено частково, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 скасовано. Справу направлено до суду І інстанції на новий розгляд.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 по справі № 820/2819/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа - Харківська міська рада про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.05.2017 року Головного управління ДФС у Харківській області №2, в частині визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 1700 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 490,00 грн.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що укладений 15.06.2011 року між позивачем та Харківською міською радою договір оренди земельної ділянки за ініціативою орендодавця припинив свою дію, поновити або укласти новий договір оренди Харківська міська рада відмовляється, у зв`язку з чим вважає, що відсутні будь які передбачені законом підстави для нарахування та сплати орендної плати. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 по справі № 820/2819/17 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що станом на теперішній час відсутня інформація щодо розірвання договору оренди землі у зв`язку із закінченням строку дії, крім того зазначає, що позивач не заперечує того факту, що він користується земельною ділянкою на якій знаходиться нежитлове приміщення (капітальна будівля), що належить позивачу на праві приватної власності, тому вважає правомірним нарахування грошового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб. Просить суд апеляційної інстанції, з урахуванням змін (уточнення) вимог апеляційної скарги, скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 по справі № 820/2819/17 в частині задоволення позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.05.2017 року №2 у визначенні суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 1700 грн. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

06.09.2019 року до канцелярії Другого апеляційного адміністративного суду відповідачем було подано клопотання про заміну відповідача на його правонаступника.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2019 року клопотання про заміну відповідача задоволено, замінено відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Харківській області.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційних скарг у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення №25-1 літер Б-1, загальною площею 60,9 кв.м по АДРЕСА_1 . (а.с.9-11).

Між ОСОБА_1 та Харківською міською радою 15.06.2011 року укладено договір оренди землі №00130, за умовами якого орендодавець (Харківська міська рада) надає, а орендар ( ОСОБА_1 ) приймає у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0077 га для обслуговування належного позивачу майна, строком до 01.02.2013 року (14-15). Факт виконання умов вищезазначеного договору підтверджується, серед іншого, актом приймання передачі земельної ділянки від 24.11.2011 року № 251/11. (а.с.18).

Позивач на час дії договору від 15.06.2011 року про оренду земельної ділянки був платником орендної плати з фізичних осіб.

23.10.2012 року позивач звернувся до Харківської міської ради із заявою про продовження дії вищевказаного договору оренди земельної ділянки або укладення договору на новий строк, однак відповіді не отримав (а.с.19).

При цьому, виконавчим комітетом Харківської міської ради ухвалено рішення №21 від 22.01.2014 року "Про відновлення, належне утримання та приведення міської території в придатний до використання територіальною громадою міста стан", яким постановлено розірвати договори оренди землі та звільнити земельні ділянки, які зайняті самовільно або використовуються з порушенням умов договорів оренди землі.

Не погодившись зі спірним рішенням в частині, що стосується включення в Перелік об`єктів, що підпадають під дію пункту 1 вказаного рішення, належного ОСОБА_1 на праві власності нежитлового приміщення загальною площею 60,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , позивач оскаржив його до Московського районного суду м. Харкова.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 06.06.14 року по справі №643/19810/13-а, скасованою постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014 року, зазначений позов задоволено. Визнано нечинним рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради № 21 від 22.01.2014 року "Про відновлення, належне утримання та приведення міської території в належний для використання територіальною громадою міста стан" в частині включення до Переліку самовільно розміщених об`єктів, від яких звільняється територія м. Харкова з метою відновлення, належного утримання та приведення до придатного для використання територіальною громадою міста стану, який є додатком до вказаного рішення, нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20-25).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.05.2016 року по справі №643/19810/13-а (№К/800/57935/14) касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року, а постанову Московського районного суду м. Харкова від 06 червня 2014 року залишено в силі. (а.с.26-27).

Постанова Московського районного суду м. Харкова від 06.06.14 року та ухвала Вищого адміністративного суду України від 24.05.2016 року по справі №643/19810/13-а набрали законної сили.

В подальшому позивач неодноразово звертався до Харківської міської ради з проханням укласти договір оренди земельної ділянки, однак у відповідь отримав листи, в яких вказувалося про недоцільність розгляду питання щодо поновлення строку дії договору оренди або укладення нового (а.с.28-36).

ОСОБА_1 як добросовісний користувач, до 2015 року продовжував сплачувати орендну плату визначену договором, сподіваючись на його поновлення або укладення нового.

У 2017 році позивач орендну плату не сплатив, у зв`язку з чим 04.05.2017 року Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення №2, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 29058,13 грн. (а.с. 37).

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі позивачем не отримано, тому згідно ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» договір оренди вважається поновленим, а також оскільки позивач частково сплатив у 2017 році земельний податок у сумі 1700 грн., то податкове повідомлення-рішення від 04.05.2017 року №2, в частині визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 1700 грн. підлягає скасуванню.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до підпунктів 14.1.147, 14.1.136, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України термінами плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно із підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

У відповідності до пунктів 288.1, 288.2, 288.3 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно з пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, фізичні особи (орендарі), яким на умовах оренди надані земельні ділянки комунальної власності, є землекористувачами - платниками плати за землю у формі орендної плати. З припиненням договору оренди земельної ділянки припиняється право користування такою земельною ділянкою, а плата за землю сплачується за фактичний період перебування об`єкта у користуванні у поточному році.

З матеріалів справи встановлено, що 15.06.2011 року між ОСОБА_1 (орендар) та Харківською міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди землі №00130, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0077 га для обслуговування належного позивачу майна. Пунктом 8 даного договору визначено, що договір укладено строком до 01.02.2013 року.

23.10.2012 року позивач звернувся до Харківської міської ради із заявою про продовження дії вищевказаного договору оренди земельної ділянки або укладення договору на новий строк, однак відповіді не отримав.

Також колегія суддів встановила, що позивач 02.06.2014 року, 08.02.2016 року звертався до Харківської міської ради з проханням укласти договір оренди земельної ділянки на новий строк (а.с. 28, 31), однак у відповідь отримав листи від 20.06.2014 р., від 03.03.2016 р., в яких вказано про недоцільність розгляду питання щодо поновлення строку дії договору оренди або укладення нового (а.с. 29, 32). 13.03.2017 року позивач звертався до Харківської міської ради з проханням укласти договір оренди земельної ділянки (а.с. 33), у відповідь листом від 12.04.2017 року Харківська міська рада запропонувала замовнику прибути або направити уповноваженого представника до управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану з документами, що є в наявності з даного питання. Позивач 18.04.2017 року звернувся до Харківської міської ради з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 35), та листом від 21.04.2017 року Харківською міською радою запропоновано позивачу для уточнення вказаного питання прибути або направити уповноваженого представника до управління містобудування та архітектури з документами, що є в наявності з даного питання.

Разом з тим, сам факт закінчення строку дії договору оренди у лютому 2013 року не є безумовною підставою для висновку про одночасне припинення у землекористувача обов`язку, пов`язаного зі сплатою орендних платежів.

Так, за приписами частин 1-3 статті 33 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (у редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Згідно з ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У відповідності до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Колегія суддів встановила, що між позивачем та Харківською міською радою додаткових угод щодо користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору від 22.11.2011 року не укладалося, та доказів того, що позивач (орендар) разом з листом-повідомленням від 23.10.2012 року про поновлення договору оренди землі додав проект додаткової угоди, в матеріалах справи не міститься. Також колегія суддів зазначає, що Харківська міська рада (орендодавець) не приймала рішення щодо згоди чи заперечення про поновлення договору оренди землі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0077 га.

У відповідності до п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обов`язок зі сплати орендної плати за землю виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 07.07.2015 р. по справі 826/12388/13-а та Верховного Суду, викладеним у постанові 05.09.2019 року по справі № 808/5913/15, від 29.08.2019 року у справі №824/866/17-а, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС України колегія суддів враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних відносин.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що оскільки позивач є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , за земельну ділянку під яким відповідач згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями нарахував орендну плату за землю, обов`язок зі сплати орендної плати виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Позивач не звільняється від обов`язку сплати орендної плати за площі, розташовані під належним йому об`єктом нерухомості на земельній ділянці, якою позивач фактично користується.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що оспорюване податкове повідомлення рішення відповідає вимогам законодавства, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з врахуванням всіх обставин справи.

Між тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.05.2017 року №2, в частині визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 1700 грн., оскільки згідно квитанції від 05.07.2017 р. (а.с.38) позивачем було сплачено земельний податок з фізичних осіб за 2017 р., а зазначений платіж податковим органом 05.07.2017 року було зараховано до земельного податку з фізичних осіб, про що свідчить інтегрована картка платника податків за 2017 рік.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що через невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог з прийняттям постанови в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 року по справі № 820/2819/17 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.05.2017 року №2.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в позові ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа Харківська міська рада про скасування податкового повідомлення - рішення відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 року по справі №820/2819/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 27.11.19 р.