Справа № 689/1419/19
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 689/1419/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчик О.М.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

28 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2019 року (рішення прийнято у смт Ярмолинці, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора батальйону №1 роти №3 Управління патрульної поліції в Одеській області департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Романюка Віталія Костянтиновича, Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №692527 від 07.07.19,

В С Т А Н О В И В :

1. 19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій інспектора батальйону №1 роти №3 Управління патрульної поліції в Одеській області департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Романюка В.К. та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №692527 від 07 липня 2019 року.

2. На обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що 07 липня 2019 року близько 10 год. 15 хв. на 23 км. а/д М28 обхід м. Одеса він, керуючи транспортним засобом "Volkswagen Passat" номерний знак " НОМЕР_1 ", здійснив виїзд з перехрестя, не зайнявши вчасно відповідне крайнє положення та не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4 (а) ПДР України. Вважає, що винесена відповідачем постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки на місці зупинки пред`явив інспектору на електронному носії чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Також вказав, що правових підстав для перевірки поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у працівника поліції не було, оскільки контроль за їх наявністю ведеться при складанні протоколів щодо порушення правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Крім того, вказав, що працівником поліції не роз`яснено йому права, передбачені ст.268 КУпАП.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним, у зв`язку з чим, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

5. Вказує, що суд першої інстанції помилково у своєму рішення посилається на протокол про адміністративне правопорушення, як на доказ скоєння адміністративного правопорушення, оскільки у матеріалах адміністративної справи вказаний протокол відсутній та згідно з вимогами чинного законодавства такий протокол не складався.

6. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що поліцейський безпідставно зупинив його транспортний засіб та перевірив поліс цивільної відповідальності.

7. Вказав, що суд першої інстанції безпідставно послався на відеозапис, наданий відповідачем, як на доказ скоєння позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 126 КУпАП.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

8. Судом встановлено, що інспектором батальйону №1 роти №3 Управління патрульної поліції в Одеській області департаменту патрульної поліції Романюком В.К. 07.07.2019 прийнята постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №692527, на підставі якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн за те, що він 07 липня 2019 року близько 10 год. 15 хв. на 23 км. а/д М28 обхід м. Одеса, керуючи транспортним засобом "Volkswagen Passat" номерний знак " НОМЕР_1 » не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4 (а) ПДР України.

9. Не погоджуючись із прийнятою постановою та вважаючи її незаконною, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

10. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки правових підстав для перевірки поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у працівника поліції не було.

11. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що позивач вводить суд апеляційної інстанції в оману, зазначаючи про наявність та пред`явлення поліцейському поліс страхування транспортного засобу. Вказує, що позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення скористався правом щодо надання письмових пояснень, однак у них не міститься посилань на чинний на час зупинки поліс страхування транспортного засобу. Зазначає, що посилання суду першої інстанції на протокол про адміністративне правопорушення є технічною опискою, яка не впливає на правильність зроблених судом висновків. Вказує, що посилання скаржника на наказ Департаменту патрульної поліції № 100 від 03.02.2016 є безпідставним, оскільки даний наказ втратив чинність на підставі наказу Департаменту патрульної поліції № 625 від 15.04.2016.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

12. Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13. Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

14. Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

15. Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

16. Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

17. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

18. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

19. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

20. Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

21. Згідно підпунктом "ґ" п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

22. Згідно із пунктом 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

23. Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

24. Згідно зі статтею 53 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

25. Отже, наведеними нормами чинного законодавства передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

26. Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

27. З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

28. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17.

29. Підсумувавши вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є формальним та вважається вчиненим з моменту, коли особа не пред`явила на вимогу поліцейського для перевірки передбачених у ній документів, а саме: поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

30. З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови слугувало порушення ним приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: відсутність чинного полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

31. Судом першої інстанції встановлено, що перед зупинкою поліцейськими транспортного засобу позивача, останнім порушено вимоги п.10.4 Правил Дорожнього руху, а саме: рухаючись перехрестям з руховим рухом та повертаючи праворуч, він не зайняв відповідне крайнє праве положення на проїзній частині. Дані обставини підтверджуються фото та відеозаписом, наданим відповідачем.

32. З відеозапису також вбачається, що позивачу поліцейським роз`яснено права згідно ст.268 КУпАП.

33. Таким чином, враховуючи те, що позивачем порушено вимоги Правил дорожнього руху, відповідач, встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, роз`яснив позивачу права, передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП та правомірно притягнув його до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

34. Під час складення оскаржуваної постанови позивач не оспорював допущеного порушення, що підтверджується відсутністю будь - яких заперечень останнього у наданих позивачем поясненнях до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

35. Як вбачається із переглянутого відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського, позивач на запитання патрульного поліцейського щодо пред`явлення полісу (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначив, що дія такого полісу закінчилась.

36. У матеріалах справи наявні докази про те, що на час складення оскаржуваної постанови позивач мав діючий поліс на транспортний засіб "Volkswagen Passat", номерний знак " НОМЕР_1 », проте позивач такий поліс на вимогу поліцейського не пред`явив.

37. Тобто, враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позивачем порушено п. 2.1 «ґ» ПДР України, оскільки під час перевірки документів позивач не пред`явив чинний поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

38. Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

39. На думку скаржника, він мав право не пред`являти поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

40. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначений вище документ.

41. Щодо доводів скаржника про те, що суд першої інстанції безпідставно послався на протокол про адміністративне правопорушення, як на доказ скоєння адміністративного правопорушення, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено описку, оскільки у матеріалах адміністративної справи відсутній такий протокол. Дана описка не впливає на правильність прийнятого судом рішення та підлягає виправленню у порядку, визначеному КАС України.

42. Інші доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана правильно.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТОМ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

43. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

44. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

45. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

46. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

47. Переглянувши судове рішення в межах апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.