Справа № 640/20157/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держспоживслужби в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження, суддя Вєкуа Н.Г.) у справі за позовом іноземного підприємства "І-АР-СІ" до Головного управління Держспоживслужби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Іноземне підприємство "І-АР-СІ" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Головного управління Держспоживслужби у м. Києві, у якій просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві № 04.1-1170, № 04.1-1171 від 18.09.2018 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів;

- визнання протиправною та скасувати постанову про накладення штрафних санкцій № 96 від 25.09.2018.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві № 04.1-1170, № 04.1-1171 від 18.09.2018 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафних санкцій № 96 від 25.09.2018; присуджено на користь Іноземного підприємства «І-АР-СІ» (04073, м.Київ, вул. Марка Вовчка, 18-А, ) судові витрати в сумі 5286,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (03151, м. Київ, вул. Волинська, 12, ).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Держспоживслужби в м. Києві подало апеляційну скаргу, у якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати повністю рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.09.2019 та прийняти нове рішення, в якому відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що відповідно до пункту 1 Правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року № 1184, знак відповідності технічним регламентам наноситься на продукцію або на її табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним, а у разі коли це є неможливим або невиправданим через характер продукції, знак відповідності наноситься на пакування та на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом. Перевірці підлягала продукція, а саме: «телефон Huawei, абонентський термінал (Huawei Y3 2017), модель CRQ-U00, штрих код НОМЕР_1 , зроблено в Китаї, Huawei Technologies Co.,Ltd, дата виготовлення 10/17», що в свою чергу має достатні розміри, матеріал та інші параметри, що має повністю можливість для нанесення знаку відповідності технічним регламентам саме на виробі або табличку з технічними даними, проте, під час перевірки позивачем не надано відповідних доказів неможливості розміщення знаку відповідності на пристроях або на табличці з технічними даними та доказів поставлення продукції розповсюджувачу без порушень вимог Технічних регламентів.

19.11.2019 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому іноземне підприємство "І-АР-СІ" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019 року - без змін.

У відзиві позивач зазначає, що твердження апелянта у скарзі, що альтернативність нанесення знаку відповідності можлива тільки за умови неможливості розміщення інформації виробником на самому виробі є хибним, оскільки у Технічному регламенті затвердженому постановою № 679 немає вказівки, що альтернативне нанесення здійснюється тільки через неможливість розміщення інформації на самому виробі.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві №3265 від 11.09.2018 (а.с.73, т.1) та направлення від 11.09.2018 №3129 (а.с.74, т.1) в період з 11 до 12 вересня 2018 року фахівцями Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві проведено позапланову невиїзну поєднану з виїзною перевірку характеристик продукції: телефон торгової марки Huawei Y3-2017 модель CRO-U00, штрих код НОМЕР_1 , зроблений в Китаї, Huawei Technologies, дата виготовлення 10/17.

За результатами вказаної перевірки працівниками ГУ Держпродспоживслужби у м. Києві складено Акт перевірки характеристик продукції від 11.09.2018 №3265/111 про виявлені порушення позивачем вимог п.7, 30 Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, затвердженого постановою КМУ № 679 від 24.06.2009.

Також за результатами проведення перевірки посадовою особою ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві складено Протокол від 11.09.2018 №3265/11 про виявленні порушення вимог статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

В подальшому на підставі перевірки характеристик продукції від 11.09.2018 №3265/111, Протоколу від 11.09.2018 №3265/11 про виявлення порушення вимог статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «про загальну безпечність нехарчової продукції» відповідачем винесено наступні рішення від 18 вересня 2018 року:

№04.1-1170, яким, на підставі ч. 1 ст. 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у строк до 18.12.2018 вимагається привести продукцію зазначену в акті перевірки у відповідності встановленим вимогам;

№04.1-1171, яким, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 30 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» тимчасово забороняється надання на ринку продукцію, зазначеної акті перевірки до приведення зазначеної продукції у відповідність із встановленими вимогами. Строк виконання рішення до 18.12.2018.

Також, ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві на підставі акту перевірки та протоколу від 11.09.2018 №3265/11 про виявленні порушення вимог статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» складено постанову про накладення штрафних санкцій від 25.09.2018 №98, якою накладено штрафні санкції на позивача у розмірі 1250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 21250 грн.

Не погоджуючись із винесеними рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, пунктом 30 Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання затвердженого Постановою КМУ від 24.06.2009 року № 679 передбачено, що національний знак відповідності наноситься на пристрій та/або на етикетку, тару, упаковку (у разі її наявності), експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо. Пристрій не повинен мати жодних позначок, які є подібними до національного знака відповідності та можуть ввести в оману щодо наявності або відсутності національного знака відповідності, що свідчить про те, що законодавець надав виробникам / постачальникам продукції право альтернативного вибору: або наносити знак відповідності безпосередньо на пристрій, або на упаковку такого пристрою, в разі її (упаковки) наявності.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Організація та порядок здійснення державного ринкового нагляду, а також державного контролю продукції під час її ввезення на митну територію України визначаються Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2012 №2735-ІV (із змінами і доповненнями) (далі - Закон №2735-ІV).

Статтею 3 цього Закону визначено, що законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.

Відповідно до абз.8 ст.1 Закону №2735-ІV, державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Положеннями ч.1 та ч.2 ст.10 Закону №2735-ІV передбачено, що ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності.

Згідно з п.4 ч.1 ст.11 Закону №2735-ІV до повноважень органів ринкового нагляду, належить зокрема, проведення перевірок характеристик продукції.

Відповідно до ч.3,4 ст.23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» органи ринкового нагляду проводять планові (у розповсюджувачів цієї продукції) та позапланові (у розповсюджувачів та виробників такої продукції) перевірки характеристик продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки.

Згідно вимог ч.1,3 ст.29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у разі, якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами. Орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону № 2735-ІV - обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом: 1) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно з ч. 1, 4 ст. 29 цього Закону); 2) усунення формальної невідповідності (згідно з ч. 3 ст. 29 цього Закону); 3) тимчасової заборони надання продукції на ринку.

Крім того, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону № 2735-VI до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" встановлені вимоги щодо нехарчової продукції (далі - продукція) та її обігу на ринку України, встановлені технічними регламентами.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі: введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2009 року № 679 затверджено Технічний регламент радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, який встановлює вимоги до радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, процедуру оцінки відповідності такого обладнання, правила маркування та введення його в обіг.

Відповідно до п.7 вказаного Регламенту (який діяв на час проведення перевірки ТОВ «СВП ПЛЮС» - розповсюджувача продукції, яка перевірялась в подальшому у постачальника такої продукції - ІП «І-АР-СІ) введення в обіг пристроїв на території України дозволяється лише за умови дотримання вимог цього Технічного регламенту в разі належного встановлення, обслуговування та використання за призначенням таких пристроїв. Введення в обіг пристроїв без декларації про відповідність, оформленої згідно з додатком до цього Технічного регламенту, та національного знака відповідності, нанесеного згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 р. № 1599 "Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності" (Офіційний вісник України, 2001 р., № 49, ст. 2188), забороняється.

Згідно з п.30 Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання затвердженого Постановою КМУ від 24.06.2009 року № 679 на пристроях, які відповідають усім визначеним для них вимогам, повинен бути нанесений національний знак відповідності, зазначений у пункті 7 цього Технічного регламенту. За нанесення національного знака відповідності відповідає виробник або уповноважена ним особа - резидент України чи постачальник.

У разі застосування процедури оцінки відповідності відповідно до пунктів 25, 26 або 27 цього Технічного регламенту до національного знака відповідності додається номер призначеного органу згідно з реєстром таких органів. Усі інші позначки, що можуть бути нанесені на пристрій, не повинні погіршувати видимість та розбірливість національного знака відповідності.

Національний знак відповідності наноситься на пристрій та/або на етикетку, тару, упаковку (у разі її наявності), експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо. Пристрій не повинен мати жодних позначок, які є подібними до національного знака відповідності та можуть ввести в оману щодо наявності або відсутності національного знака відповідності.

Таким чином з наведеного вбачається, що законодавець надав виробникам/постачальникам продукції право альтернативного вибору: або наносити знак відповідності безпосередньо на пристрій, або на упаковку такого пристрою, в разі її (упаковки) наявності, експлуатаційну та товаросупровідну документацію.

Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2009 № 679 втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 № 355, проте згідно п. 3 вказаної постанови встановлено, що до 1 квітня 2019 року не може бути заборонено або обмежено надання на ринку та введення в експлуатацію з причин невідповідності вимогам Технічного регламенту, затвердженого цією постановою, радіообладнання, яке введено в обіг до дня набрання чинності цією постановою та відповідає вимогам Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2009 р. № 679 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1077, Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1067 (Офіційний вісник України, 2015 р., № 102, ст. 3526).

Твердження апелянта у скарзі, що альтернативність нанесення знаку відповідності можлива тільки за умови неможливості розміщення інформації виробником на самому виробі є необґрунтованими, оскільки у Технічному регламенті затвердженому постановою № 679, саме на порушення норм якого вказано у Акті, немає вказівки, що альтернативне нанесення здійснюється тільки через неможливість розміщення інформації на самому виробі.

Пряма вказівка на можливість альтернативного нанесення знаку тільки за наявності певних умов вказана у Технічному регламенті низьковольтного електричного обладнання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1067 від 16.12.2015 та Технічному регламенту з електромагнітної сумісності обладнання затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1077 від 16.12.2015.

Так, вимоги стосовно захисту здоров`я та безпеки людей і свійських тварин та майна, яким повинно відповідати низьковольтне електричне обладнання (далі - електрообладнання) з метою надання його на ринку України встановлені Технічним регламентом низьковольтного електричного обладнання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1067 від 16.12.2015 (надалі - Технічний регламент № 1067).

Згідно із п.п. 42, 43 Технічного регламенту № 1067 знак відповідності технічним регламентам наноситься на електрообладнання або на його табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер електрообладнання, знак відповідності технічним регламентам наноситься на пакування та на супровідні документи. Знак відповідності технічним регламентам наноситься перед введенням електрообладнання в обіг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1077 від 16.12.2015 затверджено Технічний регламент з електромагнітної сумісності обладнання (надалі - Технічний регламент № 1077), який встановлює вимоги до обладнання з метою забезпечення надання на ринку України обладнання, яке відповідає належному рівню електромагнітної сумісності.

Пунктами 45, 46 Технічного регламенту № 1077 передбачено, що знак відповідності технічним регламентам наноситься на апаратуру або на її табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі неможливості або невиправданості через характер апаратури нанесення знака відповідності технічним регламентам він наноситься на пакування та супровідні документи. Знак відповідності технічним регламентам наноситься перед введенням апаратури в обіг.

З аналізу наведених норм вбачається, що якщо нанесення знака відповідності безпосередньо на пристрій не є виправданим з тих чи інших причин, виробник та/або постачальник може нанести такий знак на пакування, і це не буде порушенням вимог нанесення знака відповідності.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно Акту № 3265/111 від 11.09.2018 не було виявлено порушення вимог цих двох Технічних регламентів, крім того, у оскаржуваних рішеннях вказано, що позивачем порушено саме п. 7, 30 Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2009 року № 679, а не Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1077 чи Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1067, а тому, посилання відповідача на такі технічні регламенти колегія суддів відхиляє.

В свою чергу, постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 № 1599 «Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності» втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1184 «Про затвердження форми, опису знака відповідності технічним регламентам, правил та умов його нанесення».

Згідно п. 1 Правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам знак відповідності технічним регламентам наноситься на продукцію або на її табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер продукції, знак відповідності наноситься на пакування та на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» відповідність введеної в обіг, наданої на ринку або введеної в експлуатацію в Україні продукції вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, є обов`язковою, за винятком випадків, визначених у зазначених технічних регламентах та статті 12 цього Закону.

Крім того, як вбачається з рішення №04.1-1170, від позивача вимагається привести продукцію зазначену в акті перевірки у відповідність встановленим вимогам ч. 1 ст. 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у строк до 18.12.2018.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» у випадках, визначених у технічних регламентах, які передбачають застосування процедур оцінки відповідності, на продукцію та/або на інші об`єкти, що визначені такими технічними регламентами (табличку з технічними даними, пакування, супровідні документи тощо), повинен наноситися знак відповідності технічним регламентам.

Нанесенням знака відповідності технічним регламентам на продукцію вважається також нанесення цього знака на будь-який інший, ніж сама продукція, об`єкт, який визначений у відповідному технічному регламенті.

Колегія суддів в даному випадку зазначає, що вказана норма передбачає, що нанесенням знака відповідності технічним регламентам на продукцію вважається також нанесення цього знака на будь-який інший, ніж сама продукція, об`єкт, який визначений у відповідному технічному регламенті, крім того, саме п.30 Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання затвердженого Постановою КМУ від 24.06.2009 року № 679 законодавець і надав виробникам/постачальникам продукції право альтернативного вибору: або наносити знак відповідності безпосередньо на пристрій, або на упаковку такого пристрою, в разі її (упаковки) наявності, експлуатаційну та товаросупровідну документацію.

На підтвердження відповідності продукції вимогам Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання затвердженого Постановою КМУ від 24.06.2009 року № 679, позивачем надано наступні докази: декларації про відповідність продукції технічному регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого термінального обладнання з додатком, сертифікат відповідності, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку про безпідставність встановлених в акті перевірки порушень, що призвело до прийняття протиправних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За викладених обставин, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належним чином правомірності винесення постанови про накладення штрафних санкцій та рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування висновків суду, викладених у судових рішеннях у справах №826/3029/18 та №826/96/18, колегія суддів зазначає, що такі не можуть бути враховані, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а постанови Верховним Судом у вказаних справах не приймалися.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держспоживслужби в м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов