Справа № 160/2538/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/2538/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у справі № 160/2538/19

за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради

до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування припису та постанови, -

встановив:

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року апеляційну скаргу скаржника залишено без руху і надано строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- вказати інші підстави для поновлення строку апеляційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 р.

15.11.2019 року до апеляційного суду надійшли заяви скаржника про зарахування раніше сплаченого судового збору відповідно до платіжного доручення від 04.07.2019 року № 72 в рахунок сплати судового збору за подання апеляційної скарги та про поновлення строку апеляційного оскарження від 15.11.2019 р.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження скаржник зазначає, що 17.07.2019 представник відповідача звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про надання копії рішення. Копію повного тексту рішення не було отримано, але 05.08.2019 відповідач поштою направив до суду апеляційну скаргу, яка надійшла на адресу суду 09.08.2019. 13.08.2019 відповідач зареєстрував отриману поштою 12.08.2019 копію повного тексту рішення у цій справі, яке суддею було підписано 12.07.2019, а відправлено з суду 10.08.2019.

Зважаючи на ст.ст. 251, 295 КАС України, строк на апеляційне оскарження потрібно відраховувати з 04.07.2019, тоді кінцевою датою 30-тиденного строку є 05.08.2019 (перший робочий день після суботи 03.08.2019), а кінцевою датою 30-тиденного строку у випадку реалізації права на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - 12.09.2019.

Апеляційні скарги на рішення від 04.07.2019 у цій справі подавались 05.08.2019 та 11.09.2019 без заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження. Вказані скарги були підписані представниками відповідача - Шай А.С., Шай О.А., завірені копії довіреностей яких раніше надавались до суду першої інстанції: 16.05.2019 Шай О.А. підписала та подала до суду відзив на позов, клопотання; Шай А.С. приймав участь у судових засіданнях та подавав до суду пояснення, заяви. Зауважень стосовно повноважень вказаних осіб зі сторони суду першої інстанції не було.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.08.2019 апеляційну скаргу відповідача на рішення суду від 04.07.2019 повернуто. Підставою повернення скарги суд визначив: "Апеляційна скарга підписана Шаєм А.С. як представником Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області. Разом з тим, в апеляційній скарзі та доданих до неї документах (копії довіреності Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області) не зазначено посадове становище Шая А.С.

Завірення документів, які долучались до апеляційної скарги, поданої 05.08.2019, було здійснено з допомогою штампа, на відбитку якого, зокрема було відображено "Представник".

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.09.2019 апеляційну скаргу відповідача на рішення суду від 04.07.2019 повернуто. Підставою цього суд вказав: "Однак, додана до апеляційної скарги копія довіреності, видана Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на ім'я Шай О.А., засвідчена начальником управління організаційно-господарського забезпечення без зазначення ініціалів (ініціалу імені) та прізвища такої особи, що унеможливлює ідентифікувати особу, яка засвідчила копію цієї довіреності та перевірити повноваження на вчинення таких дій, що свідчить про те, що довіреність не засвідчена у встановленому законом порядку, а, отже, не є документом, що підтверджує право особи, яка підписала апеляційну скаргу на вчинення такої дії.

Крім того, при засвідченні копії довіреності №12/27 від 07.05.2019 року, доданої до апеляційної скарги, не зазначено дати засвідчення її копії, що унеможливлює перевірити наявність у такої особи повноважень на дату засвідчення копії цієї довіреності".

Повноваження представника Шай О.А. підтверджувались довіреністю № 1/1 від 02.01.2019, тоді як довіреність №12/27 від 07.05.2019 від імені Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області видавалась на ім'я Кодій О.С. (копія довіреності додається), яка жодним чином не має відношення до цієї справи.

Посилаючись на висновки Верховного Суду, зазначені у постанові від 20.09.2019 у справі № 640/18888/18, зазначає, що апеляційні скарги від імені відповідача подавались у строк, наданий для апеляційного оскарження рішення суду, та у строк, протягом якого скаржник був вправі, а суд був зобов'язаний, поновити строк на апеляційне оскарження, натомість такі скарги було повернуто з підстав, які не можуть вважатись обґрунтованими та законними.

На думку скаржника, процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду від 04.07.2019 у справі № 160/2358/19 було пропущено скаржником через неправильне застосування норм процесуального закону при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження, що не залежало від волі скаржника, а тому таку причину потрібно вважати поважною у розумінні ч. 3 ст. 295 КАС України.

Розглянувши клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 295 КАС України).

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (ч. 3 ст. 295 КАС України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 121 КАС України).

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, вступну та резолютивну частину рішення проголошено судом першої інстанції 04.07.2019 року за участю представника відповідача. Повний текст рішення виготовлений 12.07.2019 року. Копію повного тексту скаржник отримав 12.08.2019 року.

Апеляційну скаргу подано скаржником до суду першої інстанції 25.10.2019 року, тобто після спливу строку, встановленого ч. 1 та ч. 2 ст. 295 КАС України.

У пункті 74 рішення Європейського суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 року та 26.09.2019 року набрали законної сили та в касаційному порядку не скасовані.

Наведені скаржником доводи в обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження стосуються правомірності зазначених ухвал суду апеляційної інстанції, що є підставою для їх оскарження в касаційному порядку.

Водночас суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями надавати оцінку правомірності цих рішень, оскільки це належить виключно до компетенції Верховного Суду.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 76 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, наведені скаржником доводи не можуть бути прийняті судом такими, що свідчать про наявність поважних підстав для поновлення йому строку апеляційного оскарження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 3 ст. 299 КАС України).

Приймаючи до уваги, що скаржник не навів поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі №160/2538/19 за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року.

Керуючись статтею 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі № 160/2538/19 за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги в порядку та строк, що визначені статтями 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов