Справа № 160/8581/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Справа № 160/8581/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплати грошових сум, -
04 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради, яка полягає у недоплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошових сум: а) одноразової компенсації; б) щорічної допомогу на оздоровлення за період часу 2012-2015 роки, відповідно до статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 46 704 (сорок шість тисяч сімсот чотири) гривні;
- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користь недоплату грошових сум: а) одноразової компенсації; б) щорічної допомоги на оздоровлення за період часу 2012 - 2015 роки, відповідно до статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 46 704 (сорок шість тисяч сімсот чотири) гривні.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що листом-відповіддю Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради відмовлено позивачу у виплаті недоплати грошової суми по виконавчим листам. Обґрунтування відмовим у виплаті відповідач мотивував тим, що кошторисом управління праці та соціального захисту населення на 2019 рік по КПК КВ 2501200 Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не передбачені бюджетні призначення для забезпечення виконання рішення суду. Отже, через відмову та бездіяльність органу соціального страхування позивач не може отримати ряд грошових сум: одноразову компенсацію, щорічну допомогу на оздоровлення, що є порушенням конотаційного права на соціальний захист.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Відповідачем у визначений законодавством строк відзиву на позовну заяву не подано.
В той же час, 18.11.2019 року на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради засобами електронного зв`язку надійшов лист щодо надання інформації по ОСОБА_1 . В означеному листі Управління зазначило, що Комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Дніпропетровської обласної державної адміні страції, 16.04.2014 ОСОБА_1 надано статус та видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 Серія НОМЕР_1 с - з поміткою, що вказане посвідчення видане відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.1992 № 674 «Про затвердження Порядку віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно п. 10 Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затвердженого постановою КМУ № 760 від 26.10.2016, щорічна допомога виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, - в розмірах, установлених постановою КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12. 07. 2005 № 562. Зокрема, особам категорії 1 з третьою групою інвалідності, в тому числі ОСОБА_1 - 90 гривень. Отже, виплачуючи ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення в розмірах, визначених постановою КМУ від 12.07.2005 № 562, що прямо передбачено ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та нормами Бюджетного кодексу України, Управління діяло у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Також, відповідач зазначив, що кошторисом Управління праці та соціального захисту населення на 2019 рік по КПК 2501250 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачено бюджетні призначення доля забезпечення виконання рішень суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року означену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду уточненої позовної заяви із копією для вручення відповідачу із зазначенням вірної назви відповідача.
17.09.2019 року на виконання вимог ухвали суду від 09.09.2019 року ОСОБА_1 до суду подано клопотання про усунення недоліків разом із позовною заявою та копією для вручення відповідачу.
У період з 16.09.2019 року по 20.09.2019 року суддя Прудник С.В. приймав участь у підготовці суддів окружних адміністративних судів для підтримання кваліфікації, яка відбулась у Дніпропетровському регіональному відділенні Національної школи суддів України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити з огляду на наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 16.04.2014 року ОСОБА_1 отримав посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), Серія НОМЕР_2 .
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 року по справі №214/4242/16-а апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради задоволено частково. Скасовано постанову Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 21.12.2016 та прийнято нову постанову. Позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення за 2012-2015 роки відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.
Зобов`язано Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2012 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.
Зобов`язано Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.
Зобов`язано Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.
Зобов`язано Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2015 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.
В решті позовних вимог відмовлено.
На виконання означеної постанови суду апеляційної інстанції, 25.04.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №214/4242/16-а видано п`ять виконавчих листів.
Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, станом на день виконання виконавчих листів, а саме станом на 21.06.2019 року, із урахуванням розміру мінімальної заробітної плати (у місячному розмірі: з 1 січня 2019 року - 4173 гривні) загальний розмір вищевказаної виплати мав би складати значно грошову суму, а саме грошову суму в розмірі (30+5+5+4+4) х 4173 гривень = 200 304 гривень. Виконання по виконавчим документам здійснено не повністю, здійснено частково, на вищевказану грошову суму у розмірі 153 600 гривень. Внаслідок чого, має місце недоплата грошової суми по вказаним виконавчим листам у розмірі 200 304 гривень - 153 600 гривень = 46 704 гривні.
Так, 24.06.2019 року, ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Саксаганської районної у місті ради подано письмову заяву з проханням про виплату на його користь недоплати в розмірі 46 704 грн.
Однак, листом від 01.07.2019 за № Ч-1022/060 відповідач повідомив позивачу про те, що відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється управлінням Державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Також Управлінням повідомлено, що кошторисом Управління праці та соціального захисту населення на 2019 рік по КПККВ 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачено бюджетні призначення для забезпечення виконання рішень суду.
03.07.2019 року позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області із запитом про надання інформації щодо виконання п`яти виконавчих листів, які були видані Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської АДРЕСА_1 по справі №214/4242/16-а.
Не погодившись з такими діями (бездіяльністю) відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 48 Закону України Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, сім`ям у зв`язку із втратою годувальника та щорічна допомога на оздоровлення.
Одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.
Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році.
Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно п. 10 Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 760 від 26.10.2016 р., щорічна допомога виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, - в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення встановлено, у таких розмірах, зокрема інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 грн.
На підставі викладеного, виплачуючи позивачу щорічну допомогу на оздоровлення в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року, що прямо передбачено Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та нормами Бюджетного кодексу України, відповідач діяв у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.
В той же час, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Гарантії держави щодо виконання судових рішень і виконавчих документів, визначених у Законі України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання, регламентовані Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року №4901-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України №4901-VI).
Відповідно до частини 1 статті 3 названого Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Частиною 4 зазначеної статті закріплено, що перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №4901-VI цей Закон набирає чинності з 1 січня 2013 року.
У пункті 3 названого розділу передбачено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.
Заборгованість погашається в такій черговості:
у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;
у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;
у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
З метою реалізації наведеного, Кабінет Міністрів України 03 вересня 2014 року прийняв постанову №440, якою затвердив Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі по тексту - Порядок №440).
Передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, тобто до головних управлінь Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, здійснюється відповідальною особою на підставі акта приймання-передавання (додаток).
Акт приймання-передавання підписується відповідальною особою органу державної виконавчої служби та особою, визначеною керівником органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та затверджується керівниками зазначених органів.
Відповідно до пункту 20 Порядку №440 погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (далі по тексту - Порядок №845).
Пунктом 47 Порядку №845 передбачено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих:
1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника;
2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.
Згідно з пунктом 48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.
Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.
Пунктом 49 Порядку № 845 також закріплено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Пунктом 50 Порядку № 845 також передбачено, що за порушення встановленого законом строку перерахування коштів компенсація нараховується Казначейством, якщо боржником є державний орган.
Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.
У рішенні (постанові) про виплату компенсації зазначаються:
назва і дата видачі виконавчого документа, найменування органу, що його видав;
повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), код згідно з ЄДРПОУ або податковий номер (для юридичних осіб), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серія і номер паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття такого номера, реквізити рахунків стягувача і боржника;
дата надходження документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів, дата закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів, дата перерахування коштів стягувачу;
строк прострочення платежу;
реквізити рахунка, з якого здійснюється безспірне списання;
спосіб перерахування коштів стягувачу;
сума нарахованої компенсації.
Рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства, а постанова - керівником органу державної виконавчої служби.

З метою реалізації Закону України №4901-VI та Порядку №845 Державною казначейською службою України 19 квітня 2013 року видано наказ №63 «Про здійснення безспірного списання коштів державного бюджету з рахунків боржника та за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів» (далі по тексту - Наказ №63).

Відповідно до зазначеного наказу, Головні управління Казначейства:

- у разі передачі органами державної виконавчої служби рішень відповідно до Порядку №440, організовують прийняття таких рішень, підписання та затвердження таких актів приймання - передачі;

- забезпечуються облік і зберігання судових рішень до настання їх черги виконання за бюджетною програмою КПКВ 350404 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою»;

- не раніше ніж за два місяці до настання черги для виконання судового рішення, супровідним листом направляють до Казначейства документи, що стосуються їх виконання за бюджетною програмою КПКВ 350404 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Отже, з наведених вище положень убачається, що відповідальним за виконання судового рішення, що гарантоване державною, яким є постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 у справі №214/4242/16-а, є саме Державна казначейська служба України (Казначейство), яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Як вже зазначалось вище, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 року по справі №214/4242/16-а апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради задоволено частково. Скасовано постанову Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 21.12.2016 та прийнято нову постанову. Позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення за 2012-2015 роки відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. Зобов`язано Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2012 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. Зобов`язано Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. Зобов`язано Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. Зобов`язано Управління праці і соціального захисту населення Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2015 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання означеної постанови суду апеляційної інстанції, 25.04.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №214/4242/16-а видано п`ять виконавчих листів.

До того ж, як видно із сайту Судова влада України (https://court.gov.ua) та із сайту Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua) ухвалами Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №214/4242/16-а змінено спосіб виконання постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.12.2016 року по справі № 214/4242/16-а, на підставі якої Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу видані виконавчі листи № 214/4242/16-а від 25.04.2017 року. Так, із означених ухвал суду убачається:

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради заборгованість у розмірі 16000 грн. 00 коп. із виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, за рахунок коштів Державного бюджету.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради заборгованість у розмірі 16000 грн. 00 коп. із виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, за рахунок коштів Державного бюджету.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради заборгованість у розмірі 12800 грн. 00 коп. із виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, за рахунок коштів Державного бюджету.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради заборгованість у розмірі 12800 грн. 00 коп. із виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, за рахунок коштів Державного бюджету.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради заборгованість у розмірі 96000 грн. 00 коп. із виплати ОСОБА_1 одноразової компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, за рахунок коштів Державного бюджету.

До того ж, усі п`ять виконавчих листів, які були видані Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 25.04.2017 року по справі №214/4242/16-а виконані Державною казначейською службою України в повному обсязі 21.06.2019 року, що підтверджується листом від 04.07.2019 року за №12-10-10/6700 Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Таким чином, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради не уповноважене здійснювати виплати перерахованої суми одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення за 2012-2015 роки та виплати одноразової компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат на виконання судового рішення, яке гарантується державою та виконується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 440.

Суд зазначає, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 у справі № 1-42/2011).

На думку Конституційного Суду України (справа № 1-4/2018), держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. Тобто у разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Проте держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб, яка безпосередньо пов`язана з обов`язком держави за будь-яких обставин забезпечувати достатні умови життя, сумісні з людською гідністю.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. У рішенні від 07.07.1989 у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини». У рішенні від 17.10.1986 у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

У рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

Європейський суд з прав людини у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити про те, що за припасами ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог та з огляду на те, що ОСОБА_1 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 242-243, 245-246, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплати грошових сум відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник