Справа № 826/1664/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1664/18 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Собківа Я.М.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду

у справі №826/1664/18 (розглянуто у порядку спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Адміністрації Державної прикордонної служби України

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач), з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (надалі - відповідач) про:

- визнання протиправними дії Адміністрації Держприкордонслужби щодо обрахування полковнику ОСОБА_1 загальної вислуги років для призначення пенсії станом на 01 серпня 2017 року без урахування періоду навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 19 серпня 1992 року по 22 червня 1994 року та у Львівській республіканській спеціальній школі - інтернаті з 15 липня 1991 р. по 19 серпня 1992 року, зарахованих Позивачу встановленим порядком до вислуги років Донецьким прикордонним загоном на підставі рішення комісії з установлення стажу роботи цього прикордонного загону (протокол №8 2007 року) та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.10.2010 у справі №2а-20697/10/0570;

- зобов`язати Адміністрацію Держприкордонслужби внести зміни до оформлених нею документів для призначення пенсії полковнику ОСОБА_1 , зокрема, подання про призначення пенсії, розрахунку вислуги років на пенсію, наказу Голови Державної прикордонної служби України від 01 серпня 2017 року №781-ос, грошового атестату №27 від 01 серпня 2017 року, врахувавши вислугу років, яка станом на 1 серпня 2017 року у позивача становила: календарна - 25 років 11 місяців 10 днів; пільгова 02 роки 06 місяців 09 днів; всього - 28 років 05 місяців 19 днів, та в місячний строк з дня набрання чинності рішенням суду надіслати ці документи із змінами до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві для здійснення перерахунку пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - залишено без розгляду на підставі ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення без розгляду адміністративного позову, дійшов висновку, що про порушене право позивач дізнався 18 липня 2017 року, натомість відповідний позов подано ним 29 січня 2018 року, тобто з пропуском строку звернення до суду (після закінчення як тримісячного так і шестимісячного строку на звернення до суду), та оскільки факт пропуску строку звернення до суду виявлено після відкриття провадження у справі та позивачем не заявлено про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність ухвали суду та порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду.

Скаржник вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що оформлення та направлення відповідачем документів для призначення пенсії не могло відбутися раніше дати підписання останнім наказу про виключення позивача із списків особового складу у зв`язку із звільненням з військової служби, а саме, з 01 серпня 2017 року відповідно до пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1.

Відповідачем подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні позивач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід скасувати, з наступних підстав.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-XII.

Згідно абзацу "б" частини 1 статі 1 - 2 вказаного Закону, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту

Відповідно до пункту 1 розділу III Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України, звільненим зі служби, та членам їх сімей, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.05.2016 р. № 351 (чинному на час звільнення позивача зі служби) структурні підрозділи кадрового забезпечення не пізніше 3 робочих днів після звернення осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", готують розрахунок вислуги років. Для підготовки розрахунку вислуги років попередньо перевіряються дані про проходження служби, уточнюються і підтверджуються періоди, які підлягають зарахуванню на пільгових умовах. Складений розрахунок вислуги років доводиться до відома особи, якій оформлюється пенсія. Обчислена вислуга років (у календарному обчисленні і окремо на пільгових умовах) вказується в наказі про звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Наказом Голови Адміністрації Державної прикордонної служби України від 01 серпня 2017 року №781-ОС, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу у зв`язку із звільненням з військової служби.

Колегія суддів звертає увагу, що саме у вищезазначеному наказі міститься розрахунок вислуги років та у відповідності до вимог законодавства, з моменту прийняття наказу (від 01 серпня 2017 року) у позивача виникло право на оскарження дій відповідача.

Відповідно до вимог частини 1, статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 3 статті 122 КАС України, передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що до суду першої інстанції позивач звернувся 29 січня 2018 року, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 подано у строки встановлені частиною 3 ст. 123 КАС України.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідачем, в порушення вимог статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України не надано жодних доказів, в підтвердження вручення позивачеві листа Адміністрації Державної прикордонної служби України за вих. №0.30.-7663/0/6-17 від 21 серпня 2017 року за результатом розгляду його рапорту в день його прийняття чи в будь який інший день.

Приписами частини другої статті 77 цього ж Кодексу визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, в частині наявності чи відсутності поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, що призвело до порушення прав позивача в частині подання заяв, доказів, надання пояснень та наведення доводів та міркувань стосовно дотримання ним строку звернення до адміністративного суду, встановленого процесуальним законодавством.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку щодо передчасності висновку суду першої інстанції про причини пропуску позивачем строку звернення до суду та про наявність встановлених частини 3 статті 123 КАС України підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Разом з тим, за наслідком розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, суд апеляційної має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 242, 246, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови буде виготовлено протягом 5 (п`яти) днів.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Я.М. Собків

Повний текст постанови складено 25 листопада 2019 року.