Справа № 805/761/16-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2019 року

Київ

справа №805/761/16-а

адміністративне провадження №К/9901/26629/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Руссоль-Україна" на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016 (головуючий суддя Жаботинська С.В., судді: Васильєва І.А., Казначеєв Е.Г.) у справі №805/761/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Руссоль-Україна" до Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Руссоль-Україна" звернулося до адміністративного суду з позовом до Слов`янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2016 позов задоволено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016 скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2016, а в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції ТОВ "Руссоль-Україна" звернулося із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.11.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Руссоль-Україна" на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016 у справі №805/761/16-а.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали адміністративної справи №805/761/16-а згідно правил підпункту 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 25.11.2019 попередній розгляд справи призначено на 26.11.2019.

В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права. ТОВ "Руссоль-Україна" вказує, що позивач, у відповідності до вимог Податкового кодексу України звернувся до відповідача із заявою про списання безнадійного податкового боргу, надавши сертифікат Торгово-промислової палати України, що засвідчує обставини непереборної сили.

Відповідач правом подання заперечення на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає касаційному розгляду справи.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ «Руссоль-Україна» (, 84150, Донецька обл., смт.Райгородок, Слов`янський район, вул.Куйбишева, будинок 28) зареєстроване у якості юридичної особи 11.05.2011 року, про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зроблено запис, останнього взято на податковий облік у Слов`янській ОДПІ.

30.10.2015 відповідачем проведена камеральна перевірка про дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов`язання про що складено акт №1508/15-02.

Перевіркою встановлено порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, яка повинна бути сплачена до бюджету відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України та пункту 263.12 статті 263 Податкового кодексу України (у редакції що діяла до 28.12.2014), а саме: по податковій декларації № від 22.04.2014 строк сплати - 20.05.2014, фактично узгоджене податкове зобов`язання сплачено 08.09.2014 та 19.09.2014; по податковій декларації від 15.10.2014 № строк сплати - 15.10.2014, фактично узгоджене податкове зобов`язання сплачено 17.10.2014.

13.11.2015 на підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

№, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 29685,24грн.;

№, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 727,63грн.

02.02.2016 постановою Донецького окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень від 13.11.2015 №, № . Судове рішення набрало законної сили 09.03.2016.

23.11.2015 позивач листом №1737 звернувся до відповідача із заявою про списання штрафу з плати за користування надрами для видобування корисних копалин в сумі 29685,24грн. та 727,63грн., зазначені у податкових повідомленнях-рішеннях від 13.11.2015 № та від 13.11.2015 № на підставі підпункту 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України та пункту 4 розділу 2 Наказу Міндоходів України від 10.10.2013 №577 «Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків».

У підтвердження обставин непереборної сили позивач надав сертифікати Торгово-промислової палати України 08.09.2014 №2929/05-4 про настання обставин непереборної сили.

27.11.2015 Слов`янською ОДПІ надана відповідь щодо відмови в списанні безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок обставин непереборної сили.

Задовольняючи позов, суд першої вказав, що позивач надав контролюючому органу належні докази настання обставин непереборної сили для списання безнадійного податкового боргу, визначеного статтею 101 Податкового кодексу України.

Апеляційний суд скасував постанову суду першої інстанції, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В обґрунтування прийнятого рішення суд апеляційної інстанції посилався на те, що для правильного вирахування контролюючим органом платнику податків строку розстрочення або відстрочення сплати таких грошових зобов`язань не достатньо лише наведеного Сертифікату, а потрібна самостійно подана платником податків разом із наведеним Сертифікатом заява у відповідності до пункту 100.2 статті 100 Податкового кодексу України з визначенням платником строку розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, після якого останній зобов`язується сплатити розстрочену, або відстрочену суму грошового зобов`язання.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Згідно з підпунктом 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідно до підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.

Згідно з підпунктом 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 101.1 статті 101 ПК України, списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Підпунктом 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України встановлено, що під терміном «безнадійний» розуміється, в тому числі, податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

За приписами пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до статті 101 ПК України розроблено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577.

Згідно з пунктом 2.1 цього Порядку під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Такий факт непереборної сили підтверджується Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Підпунктом 4.1 розділу ІV Порядку встановлено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Відповідно до розділу 2 Переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин», обставинами, що є підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника є обставини непереборної сили, дія яких може бути викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, замерзання моря, закриття морських проток, які трапляються на звичайному морському шляху між портами відвантаження і вивантаження, інше стихійне лихо тощо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (війна, блокада, страйк, аварія).

Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є, зокрема, висновок Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02.12.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Зазначене розпорядження опубліковано 08.12.2015 на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України Урядовий портал. Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком

Розпорядженнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Згідно зі статтею 10 Закону протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Як зазначалось, 08.09.2014 позивачу Торгово-промисловою палатою України видані сертифікати із засвідченням настання обставин непереборної сили з 02.05.2014, що стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів у відповідності до пунктів 100.4-100.5 статті 100 ПК України та продовження граничних строків для подання податкової декларації відповідно до пунктів 102.6-102.7 статті 102 ПК України.

Апеляційний суд зауважив, що позивачу виданий сертифікат, із засвідчення настання обставин непереборної сили, який розповсюджується на реалізацію пунктів 102.6-102.7 статті 102 ПК України, які передбачають граничні строки для подання податкової декларації.

Також, позивачу виданий сертифікат, що засвідчує настання обставин непереборної сили, який розповсюджується на реалізацію пунктів 100.4-100.5 статті 100 ПК України, який в свою чергу передбачає вищенаведену процедуру розстрочення та відстрочення сплати грошових зобов`язань, а не процедуру звільнення від такої сплати, або взагалі підставу для не нарахування останньому штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань.

Таким чином, наявність у позивача Сертифікатів не є на думку суду підставою для несплати податкових зобов`язань та не є обставинами, що звільняють платника податку від відповідальності за несплату узгоджених грошових зобов`язань, а засвідчує лише факт, який повинен братись до уваги контролюючим органом для надання платникові розстрочення/або відстрочення сплати таких зобов`язань через обставину непереборної сили та продовження граничних строків для подання податкової декларації.

З урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції правомірно вважав, що, для правильного вирахування контролюючим органом платнику податків строку розстрочення або відстрочення сплати таких грошових зобов`язань не достатньо лише Сертифікату, а потрібна самостійно подана платником податків разом із наведеним Сертифікатом заява у відповідності до пункту 100.2 статті 100 цього Кодесу із визначенням платником строку розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, після якого останній зобов`язується сплатити розстрочену, або відстрочену суму грошового зобов`язання.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач з вищенаведеною заявою до контролюючого органу не звертався, а у заяві просив списати штрафи зі плати за користування надрами для видобування корисних копалин в сумі 29685, 24грн. та 727,63грн., зазначені у податкових повідомленнях-рішеннях на підставі підпункту 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 ПК України та пункту 4 розділу 2 Наказу Міндоходів України від 10.10.2013 №577 «Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків».

Разом з тим, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02.02.2016 у справі №805/4959/15-а, яка набрала законної сили 09.03.2016, позивачу у задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 13.11.2015 відмовлено.

Таким чином, на підставі встановлених обставин, керуючись нормативним регулюванням, що підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач взагалі не мав можливості задовольнити заяву позивача від 23.11.2015 про списання безнадійного податкового боргу у сумі 30412,87грн., оскільки сума штрафних (фінансових) санкцій не була узгоджена та не набула статусу податкового боргу.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Згідно частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Руссоль-Україна" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

І.А. Гончарова

Судді Верховного Суду