Справа № 520/10950/19
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2019 р. Справа № 520/10950/19
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, яка полягає у неперерахунку не вірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів та невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 05 січня 2018 року в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірах зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 від 17 вересня 2019 року № 1182;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 05 січня 2018 року перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірах, зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 від 17 вересня 2019 року № 1182, здійснити виплату суми перерахунку, починаючи з 05 січня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 05.01.2018 року отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Відповідно до довідок про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, виданої в/ч НОМЕР_1 від 05.01.2018 р. за № 12 і спрямованої в подальшому в ІНФОРМАЦІЯ_1 і далі спрямованих ІНФОРМАЦІЯ_2 до ГУ ПФУ в Харківській області, до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду, яку позивач отримував за останні 24 місяці перед звільненням з лав ЗС України під час служби у в/ч НОМЕР_1 та з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 19.09.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із відповідною заявою про перерахунок та виплату пенсії в якій просив ГУ ПФУ в Харківській області з 05.01.2018 року перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, зазначеному у довідці військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2019 р. № 1182. 17.10.2019 року позивач отримав відповідь ГУ ПФУ в Харківській області від 15.10.2019 року № 5258Т-14, якою фактично відмовлено в перерахунку пенсії, яка обґрунтована тим, що пенсійне забезпечення здійснюється з додержанням норм та вимог чинного законодавства. Не погоджуючись із правомірністю відмови, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що Щомісячна додаткова грошова винагорода відповідно до наказу МОУ від 15.11.2010 року № 595 не може вважатися тією складовою грошового забезпечення військовослужбовця, з якого може обчислюватися сума пенсії згідно ст. 43 Закону № 2262, оскільки вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється протягом всієї дії зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, має несистематичний характер, оскільки на її розмір впливає особиста поведінка військовослужбовця, який її отримує. Щомісячна додаткова грошова винагорода має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин (здійснення польотів у конкретному місці), її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям згідно з частиною третьою статті 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Таким чином, у відповідача відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірах, зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 від 17 вересня 2019 року № 1182.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), з 1994 по 04.01.2018 року проходив військову службу в Збройних силах України в військовій частині військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач є ветераном війни - учасником бойових дій і пенсіонером Міністерства оборони України.

21.12.2017 року наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 532 позивача звільнено у запас за пунктом "а" Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту) з урахуванням вимог підпункту "ї" пункту 1 частини восьмої ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Із списків військової частини НОМЕР_1 виключений з 04.01.2018 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 3 від 04.01.2018 року.

Пенсія позивачу призначена з 05.01.2018 року за вислугу років відповідно до ст.13 закону України №2262-Х1І «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - закон №2262-Х1І) і отримує пенсію по лінії Міноборони в ГУ ПФУ в Харківській області (номер пенсійної справи - ).

Проте, при призначенні позивачу пенсії щомісячна додаткова грошова винагорода не була включена до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що 19.09.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із відповідною заявою про перерахунок та виплату пенсії в якій просив ГУ ПФУ в Харківській області з 05.01.2018 року перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, зазначеному у довідці військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2019 р. № 1182.

Проте, листом ГУ ПФУ в Харківській області від 15.10.2019 року № 5258Т-14 фактично відмовлено в перерахунку пенсії, яка обґрунтована тим, що пенсійне забезпечення здійснюється з додержанням норм та вимог чинного законодавства. Також зазначено, що на виконання постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення від 23.03.2018 року, наданої Харківським ОВК. На теперішній час КМУ будь - яких рішень про проведення перерахунку пенсій не приймалось. Повідомлень про підстави перерахунку пенсій військовослужбовця від уповноважених структурних підрозділів силових відомств та міністерств до Пенсійного Фонду України не надходило.

Не погоджуючись із правомірністю відмови, позивач звернувся до суду із даним позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разу повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-XII (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Суд зазначає, що в даному аспекті необхідно застосовувати положення Закону України № 2262-ХІІ у поєднанні з приписами ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон України № 2011-XII).

Як встановлено ч.1 ст. 9 Закону України №2011-XIІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Зміст наведених норм свідчить про те, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону №2011-ХІІ пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Водночас, за Законом № 2262-ХІІ, однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Постанови КМУ № 393 пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Отже, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Згідно із ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, при обчисленні пенсії особам звільненим з військової служби не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.

Відтак, оскільки отримувані позивачем під час проходження служби грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, а також премія до дня ЗСУ не входять до встановленого ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволенні позовних вимог в частині їх включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

В зв`язку з чим, висновки пенсійного органу щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки військової частини від 17.09.2019 року № 1182, позивач отримував за останні 24 місяці перед звільненням (з січня 2016 року по грудень 2017 року включно) щомісячну додаткову грошову винагороду, з якої сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Постановою № 889 від 22.09.2010 року Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Зокрема, у п. 1 цієї Постанови передбачена виплата винагороди:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):

з 01 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 01 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 01 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 01 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Суд зазначає, що органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій. Так, до їх функцій належать виключно питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій. Розмір складових грошового забезпечення визначається уповноваженим органом.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку позивач отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, а також Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка викладена у постановах від 24 січня 2019 року по справі №826/4008/16 та від 13 березня 2019 року по справі №758/12628/16-а, висновки якої враховуються судом при вирішенні даної справи відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що отримувана позивачем щомісячна додаткова грошова винагорода за останні 24 місяці перед звільненням (з січня 2016 року по грудень 2017 року включно), та з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, відтак, розмір призначеної позивачу пенсії підлягає перерахунку.

Таким чином, пенсійний орган необґрунтовано відмовив у включенні вказаної винагороди до грошового забезпечення позивача, що враховується при обчисленні пенсії та незаконно відмовив у проведенні перерахунку пенсії позивача

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, яка полягає у неперерахунку обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів та невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 05 січня 2018 року в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, зазначеному у довідці військової частини НОМЕР_1 від 17 вересня 2019 року № 1182 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 05 січня 2018 року перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, зазначеному у довідці військової частини НОМЕР_1 від 17 вересня 2019 року № 1182.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, яка полягає у неперерахунку обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів та невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 05 січня 2018 року в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, зазначеному у довідці військової частини НОМЕР_1 від 17 вересня 2019 року № 1182.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 05 січня 2018 року перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, зазначеному у довідці військової частини НОМЕР_1 від 17 вересня 2019 року № 1182.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.