Справа № 825/1735/17
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

28 листопада 2019 року
Київ
справа №825/1735/17
адміністративне провадження №К/9901/47333/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
cудді-доповідача Радишевської О. Р.,
суддів Кашпур О. В., Уханенка С. А.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №825/1735/17
за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) про визнання протиправним і скасування наказу, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року, ухвалену в складі: головуючого судді Д`якова В.І., та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2018 року, ухвалену в складі: головуючого судді Парінова А.Б., суддів Василенка Я.М., Горяйнова А.М.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) (далі відповідач) з вимогами визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) від 22 вересня 2017 року №201 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_1 ».
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до дисциплінарної відповідальності оскаржуваним наказом його притягнули незаконно. Свою позицію обґрунтовує тим, що адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не вчиняв. Позивач також наполягає на тому, що відповідачем був порушений порядок накладення дисциплінарного стягнення, адже ним не встановлювався склад дисциплінарного проступку, обставини, за яких його вчинено, не було враховано попередньої поведінки позивача й не забезпечено можливості надати відповідні письмові пояснення.
3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наголошував на його безпідставності з огляду на правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за фактом учинення адміністративного правопорушення, що полягало в появі в нетверезому стані.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. 11 вересня 2017 року командиром взводу охорони та патрульно-постової служби роти Військової служби правопорядку Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку складено протокол про адміністративне правопорушення №КНЧР000103, відповідно до якого ОСОБА_1 11 вересня 2017 року о 23 год 10 хв перебував у нетверезому стані поблизу с.Каблуки в районі проведення навчань, що становить склад дисциплінарного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
5. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 2017 року №201 «Про притягнення до дисціплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_1 » за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, заступника начальника відділу напрямків оперативного управління штабу військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисціплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.
6. Не погоджуючися з указаним наказом, позивач звернувся до суду.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
7. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2018 року, адміністративний позов задоволено:
7.1. визнано протиправним і скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 2017 року № 201.
8. Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції, позицію якого підтримав суд апеляційної інстанції, керувався тим, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився в притягненні його до адміністративної відповідальності за правопорушення, склад якого передбачений частиною першою статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
9. Зокрема, суди попередніх інстанцій зазначили, що як на підставу для висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку відповідач в оскаржуваному наказі послався виключно на факт складання протоколу про адміністративне правопорушення від 11 вересня 2017 року №КНЧР000103. Водночас службового розслідування для уточнення обставин учинення дисциплінарного проступку та вини позивача відповідач не проводив.
10. Суди попередніх інстанцій також дійшли висновку про те, що поява позивача в нетверезому стані як підстава для притягнення до дисциплінарної відповідальності, за умов непроведення службового розслідування, не може підтверджуватися одним лише протоколом про адміністративне правопорушення і має бути доведеною іншими доказами, зокрема медичними чи експертними висновками.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
11. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові.
12. На обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначив, що факт перебування позивача в нетверезому стані 11 вересня 2017 року підтверджується протоколом Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку від 11 вересня 2017 року №КНЧР000103.
13. З урахуванням викладеного, відповідач уважає, що мав достатні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
14. У відзиві на касаційну скаргу позивач зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно встановили обставини, що мають значення для розгляду справи, і правильно застосували норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає.
15. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 квітня 2018 року для розгляду вказаної касаційної скарги було визначено колегію суддів у складі: судді-доповідача Білоуса О.В., суддів Шарапи В.М., Стрелець Т.Г.
16. Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 07 травня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
17. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 06 червня 2019 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
18. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Уханенку С.А.
V. Джерела права й акти їхнього застосування
19. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20. Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут).
21. Преамбулою Дисциплінарного статуту закріплено, що цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
22. Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, установлених військовими статутами та іншим законодавством України.
23. Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
24. Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
25. Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
26. Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту в разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.
27. Статтею 68 Дисциплінарного статуту встановлено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
28. Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
29. Згідно з частиною першою статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
VI. Позиція Верховного Суду
30. З аналізу статей 1-2 та 4 Дисциплінарного статуту випливає, що підставою для дисциплінарної відповідальності військовослужбовців є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги.
31. У спірних правовідносинах підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність слугував висновок відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, склад якого передбачений частиною першою статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення і полягає в розпиванні алкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.
32. Як убачається з оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та було встановлено судами попередніх інстанцій, до таких висновків відповідач дійшов, установивши, що 11 вересня 2017 року Чернігівським зональним відділом Військової служби правопорядку стосовно позивача був складений протокол №КНЧР000103 про адміністративне правопорушення.
33. В аспекті спірних правовідносин Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що протокол Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку від 11 вересня 2017 року №КНЧР000103 не може бути самостійним доказом учинення позивачем дисциплінарного проступку.
34. Суд зазначає, що одне і те саме протиправне діяння може бути підставою для різних видів відповідальності, зокрема дисциплінарної, адміністративної, кримінальної, кожен з яких має самостійний характер і вимагає доведення характерних саме для цього виду відповідальності обставин.
35. Так, підставою для дисциплінарної відповідальності є невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини військовослужбовця, з`ясовуються відповідним командиром самостійно або під час службового розслідування і повинні бути відображені у відповідному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або висновку службового розслідування, незалежно від того, яку кваліфікацію ті самі діяння військовослужбовця отримали в межах адміністративного провадження та які наслідки, у підсумку, настали чи можуть настати для такої особи.
36. Як установили суди попередніх інстанцій, притягаючи до дисциплінарної відповідальності позивача, відповідач обмежився лише вказівкою на те, що стосовно позивача 11 вересня 2017 року Чернігівським зональним відділом Військової служби правопорядку був складений протокол про адміністративне правопорушення №КНЧР000103, водночас об`єктивна сторона, причини та умови вчинення дисциплінарного проступку відповідачем не встановлювалися.
37. Суд також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю юридичною природою є засобом фіксації суті адміністративного правопорушення. Водночас оцінку тому, чи мало місце адміністративне правопорушення, надає орган (посадова особа), уповноважений розглядати відповідну справу про адміністративне правопорушення.
38. Як установлено судами попередніх інстанцій, на момент притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності рішень за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення на підставі протоколу Чернігівського зонального відділу військової служби правопорядку від 11 вересня 2017 року №КНЧР000103 не приймалося.
39. Отже, покладений відповідачем в основу оскаржуваного наказу висновок про те, що позивачем було вчинене адміністративне правопорушення, склад якого передбачений частиною першою статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є передчасним.
40. З урахуванням викладеного, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що у відповідача не було підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
41. Доводи касаційної скарги щодо правомірності наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 2017 року №201 не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях судів попередніх інстанцій, і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
42. Отже, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог.
43. Положеннями частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
44. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
45. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
46. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій в цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для їхнього скасування чи зміни відсутні.
47. Доводи касаційної скарги висновків судів і фактичних обставин справи не спростовують.
VII. Судові витрати
48. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
49. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
50. Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) залишити без задоволення.
51. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2018 року в справі №825/1735/17 залишити без змін.
52. Судові витрати не розподіляються.
53. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська
Судді: О.В. Кашпур
С.А. Уханенко