Справа № 200/12311/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

28 листопада 2019 р. Справа №200/12311/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., при секретарі судового засідання Запарі С.В.,

за участю:

представника позивача Баранова Т.О.,

представника відповідача Мізерної О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ОКВІН-5 про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОКВІН-5 до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю ОКВІН-5 до Головного управління Держпраці у Донецькій області (далі Відповідач 1), Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі Відповідач 2) про визнання протиправними дії відповідача -1 щодо пред`явлення до виконання Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ83/1207/АВ/П/ТД-Фс від 19 лютого 2019 року на ТОВ ОКВІН-5 у розмірі 2128230 грн.; постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ83/1207/АВ/П/ЗБ-ФС від 19 лютого 2019 року на ТОВ ОКВІН-5 у розмірі 12519 грн.; постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ83/1207/АВ/П/МГ-ФС від 19 лютого 2019 року на ТОВ ОКВІН-5 у розмірі 3421860 грн.; постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ83/1207/АВ/П/ІП-ФС від 19 лютого 2019 року на ТОВ ОКВІН-5 у розмірі 4173 грн.; визнання протиправними дії відповідача 2 щодо відкриття виконавчих проваджень №ВП 60182980 від 1 жовтня 2019 року; №ВП 60183079 від 1 жовтня 2019 року; №ВП 60183160 від 1 жовтня 2019 року; №ВП 60183284 від 1 жовтня 2019 року; скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №ВП 60182980 від 1 жовтня 2019 року; №ВП 60183079 від 1 жовтня 2019 року; №ВП 60183160 від 1 жовтня 2019 року; №ВП 60183284 від 1 жовтня 2019 року, винесенні Відповідачем 2.

30 жовтня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Оквін-5 звернулося до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та Костянтинівському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вчиняти будь-які дії направлені на примусове виконання Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ83/1207/АВ/П/ТД-ФС від 19 лютого 2019 року на ТОВ ОКВІН-5 у розмірі 2128230 грн.; постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ83/1207/АВ/П/ЗБ-ФС від 19 лютого 2019 року на ТОВ ОКВІН-5 у розмірі 12519 грн.; постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ83/1207/АВ/П/МГ-ФС від 19 лютого 2019 року на ТОВ ОКВІН-5 у розмірі 3421860 грн.; постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ83/1207/АВ/П/ІП-ФС від 19 лютого 2019 року на ТОВ ОКВІН-5 у розмірі 4173 грн.; та приймати будь-які рішення в межах виконавчих проваджень № АСВП: 60182980; № АСВП: 60183079; № АСВП: 60183160; № АСВП: 60183284 та в межах зведеного виконавчого провадження ЗВП №60194092, до складу якого входять вказані провадження; та зупинення стягнення на підставі Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ83/1207/АВ/П/ТД-ФС від 19 лютого 2019 року на ТОВ ОКВІН-5 у розмірі 2128230 грн.; постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ83/1207/АВ/П/ЗБ-ФС від 19 лютого 2019 року на ТОВ ОКВІН-5 у розмірі 12519 грн.; постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ83/1207/АВ/П/МГ-ФС від 19 лютого 2019 року на ТОВ ОКВІН-5 у розмірі 3421860 грн.; постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ83/1207/АВ/П/ІП-ФС від 19 лютого 2019 року на ТОВ ОКВІН-5 у розмірі 4173 грн. в межах виконавчих проваджень № АСВП: 60182980; № АСВП: 60183079; № АСВП: 60183160; № АСВП: 60183284 та в межах зведеного виконавчого провадження ЗВП №60194092, до складу якого входять вказані провадження.

Доводи заяви обґрунтовані тим, що, позивач не згоден з постановами відповідача про накладення штрафу та оскаржує їх у судовому порядку, проте, всупереч ухвали суду про забезпечення позову, шляхом зупинення дій постанов про накладення штрафу та заборони вчиняти будь-які дії, такі постанови направлені на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби де були відкриті виконавчі провадження, які об`єднані у зведене виконавче провадження та передані до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області накладено арешт на все майно позивача у межах звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження танакладено арешт на всі грошові кошти, що заходяться на будь-яких рахунках боржника у межах сум звернення стягнення. Позивач зазначив, що внаслідок протиправних дій відповідачів,господарська діяльність підприємства повністю зупинена, оскільки підприємство не може виконувати господарські зобов`язання, виплачувати заробітну плату працівникам, використовувати власне майно. Крім того вказав, що розмір суми стягнення значно перевищує загальну вартість усіх оборотних та необоротних активів, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення оспорюваних прав, за захистом яких він звернувся до суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовано вказану заяву про забезпечення позову, надано копії: договору купівлі-продажу нафтопродуктів та надання послуг, розрахунки на оплату, рахунки-фактури, акти про надання послуг спецтехнікою, видаткові накладні, договори підряду, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, розрахункова відомість по заробітній платі, фінансовий звіт за квітень , липень, жовтень 2018 року, січень, квітень, липень, жовтень 2019, інформацію про виконавче провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 1 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд заяви про забезпечення позову у підготовчому засіданні 28 листопада 2019 року.

У підготовчому засіданні представник позивача просив задовольнити заяву про забезпечення позову, представник Головного управління Держпраці у Донецькій області заперечував щодо задоволення заяви.

Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області явку свого представника у підготовче засідання не забезпечив, докази належного повідомлення наявні в матеріалах справи.

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Вичерпний перелік підстав забезпечення позову визначений частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З наведених норм Закону вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача є наявність відповідних підстав.

Тобто, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Отже, суд вживає певні заходи щодо охорони прав та свобод позивача.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

При цьому, позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта, забороною відповідачу вчиняти певні дії, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 1,2 ст. 151 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст.152 КАС України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Отже, наведеними положеннями процесуального закону передбачено конкретні умови і підстави для застосування судом заходів забезпечення позову, при цьому, суд, вирішуючи це питання, повинен враховувати інтереси усіх учасників справи, а також оцінити можливі наслідки і їх вплив на права заінтересованих осіб.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні бути нерозривно пов`язані з предметом позову і правами, про судовий захист яких іде мова, а заява, подана в порядку вказаних статей КАС України, повинна містити належні обґрунтування необхідності застосування таких процесуальних повноважень з поданням на їх підтвердження належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів.

Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 КАС України.

Зупинення дії, зокрема, індивідуального акта є винятковим заходом забезпечення позову виключно у випадку очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

При цьому, стаття 152 КАС України встановлює невичерпний перелік реквізитів і змістовних вимог до такої заяви, в тому числі, спеціальні (предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову).

Тобто законодавець встановив обов`язок особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, навести обґрунтування необхідності застосування такого заходу й зазначити усі необхідні відомості для цього з поданням відповідних доказів, з яких би суд мав змогу достовірно встановити доцільність реалізації вказаного процесуального повноваження.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю ОКВІН-5 звернулось до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача -1 щодо пред`явлення постанов про накладення штрафу до виконання, визнання дій державної виконавчої служби протиправними щодо відкриття виконавчих проваджень та скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень.

При цьому, позивачем також оскаржуються у судовому порядку постанови про накладення штрафу, які стали підставою відкриття виконавчих проваджень, проте наразі рішення у справі не прийнято (справа №200/3887/19-а).

Згідно матеріалів справи, станом на 25 жовтня 2019 року, відкриті виконавчі провадження, щодо стягнення з позивача на користь Головного управління Держпраці у Донецькій області боргу, №60182980, №60183079, №60183160, №60183284 об`єднані у зведене виконавче провадження №60194092, яке було передано до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується відповідними постановами Відповідача - 2 від 1 жовтня 2019 року.

Суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Зазначені положення ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» кореспондуютьсяз п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432 (далі Інструкція №512/5).

Зокрема, абзаци перший, другий пункту 8 Інструкції №512/5 визначають, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Тобто, державний виконавець, здійснюючи примусове виконання відповідного виконавчого документа, уповноважений накладати арешт на кошти та/або майно боржника лише у межах суми стягнення. Решта ж коштів та інших матеріальних активів залишається у вільному розпорядженні боржника, який за їх рахунок може безперешкодно провадити свою господарську діяльність, забезпечувати виконання своїх договірних та інших зобов`язань, виплачувати заробітну плату тощо.

Так, постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 2 жовтня 2019 року накладено арешт на все майно, що належить ТОВ ОКВІН-5 у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 6124024,20 грн. та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у АТКБ «ПриватБанк», АТ «Укрсиббанк», АТ «Банк Альянс» та всіх інших відкритих рахунках у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 6124024,20 грн.

Тобто, внаслідок звернення постанов до примусового виконання накладено арешт на всі грошові кошти, але в межах суми стягнення 6124024,20 грн. При цьому матеріали справи не містять інформації щодо відсутності такої суми на рахунках позивача.

Крім того, слід зазначити, що наслідки від незабезпечення даного позову жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення Товариством порушених чи оспорюваних прав або інтересів, оскільки, заявник не позбавлений можливості порушувати питання про відстрочення або розстрочення їх виконання в порядку, передбаченому статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», а в разі задоволення позову звертатись за поверненням сплачених ним (стягнутих) коштів з Державного бюджету України згідно законодавства, зокрема, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави забезпечення позову, наведені позивачем у поданій суду заяві є необґрунтованими.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 20 серпня 2019 року по справі №200/3887/19-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду.

Також слід зазначити, що арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану (ч. 4, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження).

Таким чином, у разі забезпечення адміністративного позову, арешт на майно та кошти Товариства не знімається.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження позивача про неможливість здійснення виплати заробітної плати працівникам товариства, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 151 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19.

Крім того, суд звертає увагу на те, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову фактично обумовлена протиправністю дій відповідачів.

Однак, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень та дій може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що забезпечуючи позов таким чином, фактично вирішує спір по суті позовних вимог, оскільки вимоги позивача стосуються, зокрема визнання протиправними дії відповідача 2 щодо відкриття виконавчих проваджень №ВП 60182980 від 1 жовтня 2019 року; №ВП 60183079 від 1 жовтня 2019 року; №ВП 60183160 від 1 жовтня 2019 року; №ВП 60183284 від 1 жовтня 2019 року та скасування постанов про відкриття зазначених виконавчих проваджень.

Враховуючи наведене, суд вважає заяву позивача про забезпечення позову такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ОКВІН-5 про забезпечення позову відмовити.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені у підготовчому засіданні 28 листопада 2019 року, повний текст ухвали виготовлено 2 грудня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного удового рішення.

Суддя В.С. Дмитрієв