Справа № 160/9238/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2019 року Справа № 160/9238/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засіданняСтогній К.В.,
за участі: представника позивача: представника відповідача: Сагайдака А.В. Дерець Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,-
В обґрунтування позову позивач зазначила, що приймаючи спірне рішення, митний орган не довів наявність в нього обґрунтованих сумнівів відносно недостовірності визначеної позивачем за ціною контракту митної вартості товару, а також необґрунтовано застосував резервний метод її визначення у той час, як декларант надав всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору.
Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву та заперечення щодо відповіді на відзив на позовну заяву. В мотивування означеного митний орган заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає про те, що декларантом не надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору, а надані документи містять розбіжності, які, на думку митного органу, не дозволяють перевірити правильність складових митної вартості товару.
Позивачем також надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву. В обґрунтування вказаного позивач зазначає про те, що відповідачем не враховано, що відповідно до ч. 2. ст. 368 МК України при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України. Проте, придбаний позивачем вживаний автомобіль Alfa-Romeo моделі Stelvio; номер кузова VIN НОМЕР_1 ; тип двигуна - бензин, робочий об`єм циліндрів - 2000 см3, потужність двигуна - 208 кВт; рік випуску - 2017; екологічна норма - не нижче ЄВРО-2; колір білий; країна походження Італія; зі значними пошкодженнями, переміщувався не у несупроводжуваному багажі та не у вантажному відправлені. В зв`язку з тим, що вживаний автомобіль Alfa-Romeo моделі Stelvio; номер кузова VIN НОМЕР_1 до моменту перетинання ними митного кордону України перевозився громадянином України ОСОБА_2 на підставі виданої позивачем нотаріально засвідченої довіреності (була надана відповідачу разом з МД), тому вимоги ч. 2. ст. 368 МК України при визначенні фактурної вартості вживаного автомобілю Alfa-Romeo моделі Stelvio; номер кузова VIN НОМЕР_1 не поширюються, а припущення відповідача безпідставні. Посилання митного органу на те, що деякі документи (рахунок) були подані англійською мовою відхиляється, оскільки митний орган не вимагав від позивача перекладу рахунку на українську мову. Відповідач до поданого відзиву не надав жодного доказу, який би спростував зміст поданих декларантом інвойсу та платіжного доручення, в тому числі будь які відомості про отримання від компетентних органів інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження автомобіля Alfa-Romeo моделі Stelvio; номер кузова VIN - НОМЕР_1 , та отримання або не отримання продавцем від позивача коштів в сумі 3838 USD та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/9238/19 та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання 25.11.2019 року прибули представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позові відмовити, посилаючись на доводи, наведені у письмовому відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представника позивача та пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити з огляду на наступне.
Так, декларантом ТОВ «ІМПЕКС ГРУП ДНІПРО» подано до Дніпропетровської митниці ДФС рахунок-фактуру (інвойс) від 10.06.2019, декларацію про походження товару №3015 від 19.08.2019, митну декларацію 16.08.2019, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2019/122372 від 16.08.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 29.04.2019, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 19.08.2019, висновок про якісні характеристики товарів ГО-1893 від 19.08.2019, паспорт позивача та інші документи.
У поданій митній декларації самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору щодо товару, який імпортуються (ціна товару), яка складає 3838 USD графа 42 митної декларації.
Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено: рахунок-фактуру (інвойс) від 10.06.2019, в якому вказано покупця автомобіля марки Alfa-Romeo моделі Stelvio; номер кузова VIN - НОМЕР_1 - Гузей Анна.
Декларант направила листа від 19.08.2019 року, в якому вказано, що транспортування автомобіля Alfa-Romeo моделі Stelvio; номер кузова VIN- НОМЕР_1 , який позивач везла, складає 800 Дол. США.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Стаття 1 Митного кодексу України визначає, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України МКУ, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у ст. 7 МКУ, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання МКУ та інших законодавчих актів.
Пункти 23, 24 ст. 4 МКУ визначають, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм МКУ, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно ст. 544 МКУ одним із основних завдань, покладених на органи доходів і зборів, є забезпечення справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати.
Згідно із статтею 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).
Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).
Пунктом 2 (а) ст. VII Генеральної угоди по тарифам та торгівлі 1994 року передбачено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Під дійсною вартістю відповідно до статті VII Генеральної угоди по тарифам та торгівлі 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МКУ, у випадках, передбачених МКУ, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю і митного оформлення здійснюється органом доходів і зборів відповідно до ст. 54 МКУ.
У відповідності до ч.5 ст. 54 МКУ орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
- письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МКУ додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
- здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів у разі неможливості визнання митної вартості, заявленої декларантом або уповноваженою ним особою.
Право органів доходів і зборів упевнюватися в достовірності, точності будь-якого документа, поданого до митного оформлення, передбачено також і ст. 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди по тарифам та торгівлі 1994 року - ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання.
Відповідно до п.3.10 Порядку 631, перевірка електронної митної декларації (далі по тексту - ЕМД) та електронних документів ЕД проводиться з використанням автоматизованої системи митного оформлення (далі по тексту -АСМО) в автоматичному режимі у порядку черговості їх надходження. АСМО в автоматичному режимі пересилає ЕМД та ЕД до відповідного ПМО митного органу для отримання посадовою особою ПМО, яка згідно з функціональними обов`язками здійснює розподіл ЕМД між посадовими особами ПМО для виконання митних формальностей.
Під час виконання митних формальностей за ЕМД декларанту за допомогою АСМО надсилається інформація про: отримання органом доходів і зборів ЕМД у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним цифровим підписом (далі по тексту - ЕЦП) Декларанта; результат проведення формато-логічного контролю правильності заповнення граф ЕМД; занесення ЕМД до ЄАІС органів доходів і зборів України; реєстраційний номер, присвоєний ЕМД; прийняття ЕМД митницею для оформлення; відмову в прийнятті ЕМД до оформлення; необхідність надання додаткових документів; необхідність пред`явлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення для митного огляду; відмову в митному оформленні товарів, задекларованих за ЕМД; завершення митного оформлення товарів за ЕМД.
Як передбачено ст. 336 МКУ, однією з форм митного контролю є перевірка документів та відомостей, які надаються митницям під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МКУ.
Застосування системи управління ризиками передбачено главою 52 МКУ.
Зокрема, згідно ст. 361 МКУ управління ризиками - це робота органів доходів і зборів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи. Органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Відповідно до п. 1 розділу VII Порядку 684, за результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, митниці ДФС обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування зазначених у пункті 10 розділу І цього Порядку інструментів з управління ризиками.
Пунктом 4.5 Порядку 631 передбачено, що при здійсненні митного оформлення МД виконуються митні формальності, в тому числі і контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою автоматизованої системи управління ризиками (далі по тексту - АСАУР).
Наказом ДФС від 11.09.15 № 689, з метою забезпечення єдиного підходу органів доходів і зборів до організації роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення, затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органу доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України (далі по тексту - Методичні рекомендації).
Пунктом 4 розділу 1 Методичних рекомендацій встановлено, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості посадові особи, що здійснюють такий контроль, застосовують положення вказаних Методичних рекомендацій з метою аналізу, виявлення та оцінки ризиків щодо заявлення декларантом або уповноваженою ним особою неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірному визначенні митної вартості товарів.
Відповідно до п.1 розділу 2 Методичних рекомендацій, робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється посадовою особою митниці, що здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється, в тому числі шляхом:
- порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів;
- порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;
- перевірки документів, що містять відомості про вартість перевезень товарів.
За результатами роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадова особа митниці здійснює заходи, передбачені ст. 54 МКУ, про які зазначалось вище.
Як вже зазначалось вище, позивач 19.08.2019 звернулася до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення автомобіля Alfa-Romeo модель Stelvio шляхом електронного декларування за ЕМД № UA110150/2018/255514.
Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ, а саме: 3838, 00 дол.США/шт.
Відповідно до ст. 33 Митного кодексу України, митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.
Приписами частини 1 статті 320 МКУ установлено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за електронною митною декларацією від 19.08.2019 №UA110150/2019/235514 згенеровано, в тому числі, форми митного контролю 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».
Відповідно до вимог ст. 377 МКУ, товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД , які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.
Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом III МКУ і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
Одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (п.1 ст.53 МКУ).
Відповідно до п.1 ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, у т.ч: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; застосовувати передбачені цим МКУ форми митного контролю.
Однією з форм митного контролю відповідно до частини першої статті 336 МКУ, є перевірка документів та відомостей, необхідних для митного контролю, які відповідно до статті 335 МКУ надаються під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Відповідно до ст.337 МКУ, перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст.335 МКУ під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматно-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи передбачені цим МКУ.
З матеріалів справи убачається, що у відповідності до ст.337 МКУ, при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, митним ограном виявлено наступне.
1) Відповідно до п.2.2, 2.3 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом МФУ від 30.05.12 №631, для виконання відповідних митних формальностей, з урахуванням положень ст.254 МКУ, необхідно забезпечення декларантом перекладу документів українською мовою (свідоцтво про реєстрацію ТЗ, рахунок від 10.06.2019 б/н тощо) для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій.
2) Поставка транспортного засобу вартістю 3838,00 дол. США заявлена до митного контролю на підставі рахунку від 10.06.2019 б/н, відповідно до п.4.1.1 якого правонабувач (Гузей Анна). Зазначений рахунок не містить відомостей щодо відстрочення оплати за товар. Відповідно до статті 58 МКУ, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої статті 58 МКУ.
Відповідно до п.2 ст.53 МКУ, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Вказані документи до митного контролю не надано, що унеможливлює підтвердження заявленого рівня вартості як ціни, що фактично сплачена, у відповідності до вимог ч.4 ст. 58 МКУ.
3) Згідно п. 10 ст.58 МКУ, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Згідно п.2 ст.53 МКУ, серед документів, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 №599 (далі - Наказ №599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до п.2 ст.53 МКУ, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких належать:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. -калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
З метою підтвердження заявленого рівня вартості транспортування декларантом надано заяву гр. ОСОБА_1 .
Враховуючи здійснення транспортування морським видом транспорту, декларантом у порушення вимог ст.335 МКУ, ч.2 ст.53 МКУ не надано транспортні перевізні документи.
До митного оформлення надано висновок експертного авто товарознавчого дослідження №ГО-1893 від 19.08.2019, яким досліджено модель, марку, тип кузова, об`єм двигуна, країна виробництва та походження транспортного засобу.
За результатами перевірки документів посадовою особою митниці направлено декларанту електронне повідомлення, яке серед іншого містило і перелік документів, що надаються на вимогу митниці.
До переліку включено:
- за наявності банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспорті (перевізні) документи; - копію митної декларації країни відправлення та її переклад.
Декларанта також повідомлено про можливість надання за власним бажанням інших додаткових наявних у нього документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.
У відповідь на повідомлення митниці 21.08.2019 декларантом надіслано наступні додаткові документи: рахунок Copаrt від 13.08.2019 №АМ 399720; висновок про оцінку транспортного засобу від 21.08.2019 №т 1549/19.
Результати розгляду даних документів надіслано декларанту електронним повідомленням №2 від 21.08.2019.
Відповідно до розділу II Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689, робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом, зокрема:
2.1. Вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості.
2.3.Перевірки включення/невключення складових митної вартості, у тому
числі, на підставі наявної в органу доходів і зборів інформації щодо наявності
таких складових митної вартості (результати документальних перевірок,
відповіді на запити для встановлення автентичності тощо).
Порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.
Порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. 2.9. Перевірки рівня заявленої митної вартості товарів при наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів та їх обґрунтування і документальне підтвердження.
2.12. Перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів.
Враховуючи вищезазначене, митним органом досліджено якісні та вартісні характеристики товару на підставі наданих декларантом товаросупровідних документів.
при ввезенні ТЗ на митну територію України його власник або вповноважена особа представляє уповноваженій посадовій особі митного органу, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, ТЗ для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів:
1. що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);
2. реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;
3. що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні), перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу. Працівники дипломатичної служби, які перебували за кордоном у довготерміновому відрядженні або проходили дипломатичну службу строком не менше одного року та повертаються в Україну, замість довідки МЗС України подають довідку відповідної закордонної дипломатичної установи України про повернення з довгострокового відрядження або після проходження дипломатичної служби;
4. паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо. Митний огляд ТЗ у пункті пропуску через державний кордон України здійснюється з обов`язковим складанням Акта про проведення митного огляду товарів і додаткового аркуша. Такий Акт митного огляду підписується посадовою особою митного органу, що здійснила митний огляд, і власником ТЗ (уповноваженою особою), засвідчується відбитком особистої номерної печатки цієї посадової особи та залишається в справах митного органу разом з документами, на підставі яких був проведений митний контроль.
На підставі вищезазначених вимог законодавства на пункті пропуску «Ягодин-Дорогуськ» Волинської митниці ДФС здійснено митний огляд автомобілю, про що складено акт від 16.08.2019 №UА205010/2019/122372.
За результатами огляду посадовою особою митного органу зазначено: показник одометра-не визначено, пошкоджено передні крила,заднє праве крило, капот, передній бампер, решітка радіатора, лобове скло, панорамний дах. Спрацьовано 4 подушки безпеки.
З даним актом ознайомлено перевізника, про що свідчить його власноручний підпис ОСОБА_2 . Однак, документи, що підтверджують договірних стосунків з цією особою і імпортером, а також вартість перевезення з Литви до кордону між Польщею та Україною декларантом не надано.
Декларантом до митного оформлення не надано документи, що оцінюваний товар рухався шляхом його навантаження на інший транспортний засіб.
Слід зазначити, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МКУ).
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (стаття 51 МКУ).
Відповідно до частини 2 статті 210 МКУ митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості . Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації.
Частиною 2 статті 53 МКУ регламентовано чіткий та вичерпний перелік обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів, де серед іншого зазначено і рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Частиною 2 статті 58 МКУ передбачено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.
Відповідно до вимог частини 1-2 статті 52 МКУ заявления митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Як пояснила свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні 11.11.2019 року ОСОБА_1 допомогала здійснювати первинний розрахунок щодо купівлі автомобіля марки - Alfa-Romeo.
Судом під час розгляду справи установлено, що в наданому висновку експертного авто-товарознавчого дослідження від 21.08.2019 №т1549/19 розрахунок вартості оцінюваного товару експертом здійснено з урахуванням інформації Інтернет ресурсу www.nadaquides.com, згідно якого середня ціна продажу автомобіля марки - Alfa-Romeo, модель Stelvio становить 714357,2 грн. (28 425,00 дол.США).
Розрахунок відновлювальних робіт складено експертом, з урахуванням вартості комплектуючих матеріалів станом на 24.07.2019, що не кореспондується з датою складання висновку №т1549/19.
Рахунок від 13.08.2019 №АМ 399720 не містить інформацію щодо складових митної вартості, а саме транспортні витрати на рівні 800,00 дол. США. Окрім того, даний документ видано пізніше, ніж фактично відбулася купівля-продаж товару відповідно до рахунку від 10.06.2019 б/н, який надано декларантом ТОВ «Імпекс Груп Дніпро» до митного оформлення
Вищезазначене підтверджує наявність розбіжностей у заявлених декларантом відомостях щодо числових значень митної вартості товару.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Частиною 21 ст.58 МКУ передбачено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.
З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Декларант та уповноважена ним особа несуть установлену МКУ та іншими законами України відповідальність за подання недостовірних відомостей, внесених ними до митної декларації (ч. 8, 13 ст 264 МКУ).
Результати контролю правильності визначення митної вартості товарів направлено декларанту електронним повідомленням.
Як убачається із матеріалів справи, у відповідь повідомленням декларанта від 22.08.2019 №22/08-01 митницю проінформовано про відсутність можливості надати інші додаткові документи.
На підставі п.5 ст.55 МКУ в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості та за результатами розгляду наявних документів, органом доходів і зборів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-b - метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до наявної у органу доходів і зборів інформації щодо вартості оцінюваного товару, раніше ввезеного, відповідно до положень статті 60 МКУ.
У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови.
Відповідно до ст. 264 МКУ, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 55 МКУ, у випадку незгоди з рішенням про коригування митної вартості товарів, декларант має право на випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання шляхом надання гарантій, крім випадків, передбачених ч. 6 ст. 307 МКУ.
Отже, позивачем до митниці додаткові документи в порядку ст. 55 МКУ не надходили. Термін дії гарантійних зобов`язань спливає 28.11.2019.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 25 листопада 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 29 листопада 2019 року.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 листопада 2019 року.

Суддя С. В. Прудник