Справа № 200/10194/19-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 р. Справа№200/10194/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Голошивця І.О., при секретарі судового засідання - Шташаліс О.О., за участю представника відповідача Пономарьова А.О., розглянув в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-0584 від 16.04.2019 року щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості на загальну суму 33279,95 грн.

Позов вмотивовано тим, що відповідач не мав правових підстав для складання податкового повідомлення рішення № 0-0584 від 16.04.2019 за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік у сумі 33279,95 грн., а саме податкове повідомлення рішення є незаконним та необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Просив скасувати податкове повідомлення рішення №0-0584 від 16.04.2019.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.09.2019 справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті, призначене підготовче засідання на 03.10.2019.

03.10.2019 розгляд справи відкладено до 24.10.2019.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.11.2019.

Позивач по справі до судового засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, надав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності позивача.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, керуючись ст.ст. 47, 60, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, Головне управління ДФС Донецькій області просило вважати вимоги позивача безпідставними та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 03.09.2013 є власником житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 889,6 кв.м., в якому мешкає разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.02.2019, яка набрала законної сили 07.03.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено мирову угоду та на підставі цього, за ОСОБА_2 визнано право власності на 55/100 або 489,28 кв.м. від загальної площі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та за позивачем 45/100 або 400,32 кв.м. від загальної площі цього ж будинку.

Як зазначає позивач, до моменту винесення зазначеної Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.02.2019, частки подружжя у спільному майні були рівні 50/100 у ОСОБА_1 та 50/100 у ОСОБА_2 відповідно.

Податковим органом було сформовано та вручено позивачу податкове повідомлення рішення № 0-0584 від 16.04.2019 з розрахунком суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік у сумі 33279,95 грн.

Правомірність прийнятої податкового повідомлення рішення № 0-0584 від 16.04.2019 є спірною обставиною у межах цієї справи.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Стаття 8 Податкового кодексу України визначає види податків та зборів.

В Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1).

До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 8.2).

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3).

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно.

Положеннями статті 36 Податкового кодексу України визначено суть податкового обов`язку, згідно положень якої податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1). Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (пункт 36.2). Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.3).

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Стаття 265 Податкового кодексу України визначає склад податку на майно.

Відповідно до пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується позивачем у позові, з вересня 2013 року за ОСОБА_1 одноособово було зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 889,6 кв.м. до того як Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.02.2019, яка набрала законної сили 07.03.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено мирову угоду та на підставі цього, за ОСОБА_2 визнано право власності на 55/100 або 489,28 кв.м. від загальної площі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та за позивачем 45/100 або 400,32 кв.м. від загальної площі цього ж будинку. Тобто, розподіл майна було здійснено саме у лютому 2019 року.

Суд також не враховує доводи позивача про те, що до моменту винесення зазначеної Ухвали Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.02.2019, частки подружжя у спільному майні були рівні 50/100 у ОСОБА_1 та 50/100 у ОСОБА_2 відповідно, оскільки згідно пункту б) підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом. Тобто, власником майна де-юре був позивач з вересня 2013 року, а судом встановлено розподіл майна між подружжям лише 19 лютого 2019 року.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 даного Кодексу об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2).

За приписами пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 даного Кодексу органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 266.4.3 передбачено, що пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:

об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;

об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2016 № 7/14-1054 на 2018 рік встановлено ставки податку для об`єктів житлової нерухомості у розмірі 0,25 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (3723 грн.*0,25%=9,3075 грн.) за 1 квадратний метр бази оподаткування.

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 обчислено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (889,6*9,3075+25000= 33279,95 грн.) за 2018 рік.

Податкове повідомлення рішення за 2018 рік сформовано згідно даних ІС Податковий блок та вручено платнику особисто 27.06.2019, що сторонами не оспорюється.

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 даної статті цього ж Кодексу обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Тобто, з аналізу наведених норм вбачається, що позивач має житловий будинок, площа якого складає 889,6 кв.м., що перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту (пп.266.4.3 ПК України), а тому пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються, та сума податку збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Таким чином, суд доходить висновку про те, що податковим органом зроблений вірний розрахунок податку на нерухоме майно позивача, відмінне від земельної ділянки (889,6*9,3075+25000= 33279,95 грн.) за 2018 рік.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з підпунктом 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Відповідно до підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 даного Кодексу податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Спірне Податкове повідомлення рішення за 2018 рік сформовано Податковим органом згідно даних ІС Податковий блок та вручено платнику особисто 27.06.2019, що сторонами не оспорюється.

Як встановлено судом та не заперечується самим позивачем, на час виникнення спірного податкового повідомлення рішення № 0-0584 від 16.04.2019 за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік у сумі 33279,95 грн., за ОСОБА_1 до винесення Ухвали Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.02.2019, у вересні 2013 року одноособово було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 889,6 кв.м.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 33279,95 грн., є податковим боргом позивача, який не сплачено ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 139 КАС України, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька область. м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 21 листопада 2019 року.

Повний текст рішення складено відповідно до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець