Справа № 520/1899/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України
26 листопада 2019 року
м. Київ
справа №520/1899/16-а, адміністративне провадження №К/9901/7903/18, К/9901/7905/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Стародуба О.П.,
суддів: Єзерова А.А., Кравчука В.М.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2016р. (суддя Васильків О.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016р. (судді Градовський Ю.М., Кравченко К.В., Лук`янчук О.В.) та касаційну скаргу Одеського обласного військового комісаріату на постанову Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2016р. (суддя Васильків О.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016р. (судді Потапчук В.О., Семенюк Г.В., Жук С.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
У лютому 2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати його суб`єктом відповідних правовідносин, що належить до категорії осіб, на яких поширюється дія п.2 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб від 28.05.2008р. №499 (далі - Постанова №499), та таким, до якого застосовується положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням після звільнення з кадрової військової служби у запас, а саме після 01.01.2007р., ІІ групи інвалідності внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби і захистом Батьківщини;
визнати 30.05.2014р. датою подання ним документів до Міністерства оборони України для виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травм і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби і захистом Батьківщини;
визнати, що Департамент фінансів Міністерства оборони України не є суб`єктом відповідних правовідносин, та немає належних правових повноважень приймати рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги чи відмови у призначенні, а висновок з приводу звернення позивача не ґрунтується на правильному застосуванні норм права;
зобов`язати Міністерство оборони України розглянути надані Одеським обласним військовим комісаріатом документи, та видати Міністром оборони України відповідний наказ про призначення йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 04.12.2013р. внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови №499;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в 10-денний строк з дня постановлення судового рішення направити до Міністерства оборони України його документи від 30.05.2014р. для вирішення питання про призначення йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 03.12.2013р.;
протягом 30-ти днів після надходження до облвійськкомісаріату відповідного наказу Міністра оборони України разом з документами, відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» здійснити йому виплату такої допомоги.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 05.08.1976р. по 27.11.2002р. проходив кадрову військову службу у лавах Збройних Сил України, а на теперішній час перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси та отримує пенсію по інвалідності. З протоколом військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 62 від 19.03.2016р. встановлено, що травма і захворювання позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби і захистом Батьківщини, в подальшому йому надано статус інваліда ІІ групи. У зв`язку із чим, вважає, що має право на призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої положеннями статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2016р. позов залишено без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016р. апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2016р. у задоволенні клопотання про залишення без розгляду позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2016р. позов задоволено частково.
Визнано за позивачем право на призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 04.12.2013 р., внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Дана постанова є підставою для призначення позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 04.12.2013 р., внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, у порядку та строки, передбачені законодавством.
В іншій частині вимог - відмовлено.
З рішенням суду першої інстанції не погодилось Міністерство оборони України, подало апеляційну скаргу.
За наслідками апеляційного перегляду ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Також з рішенням суду першої інстанції не погодився ІНФОРМАЦІЯ_2 , подав апеляційну скаргу.
За наслідками апеляційного перегляду ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
З рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодились Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 подали касаційні скарги, в обгрунтування яких посилаються на те, що позивач був звільнений з військової служби у 18.11.2002р. та в подальшому йому було встановлено ІІ групу інвалідності, при цьому так як позивач був звільнений з військової служби до 10.05.2006р., тобто до часу набрання чинності ст. 41 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону України від 04.04.2006р. №3597-ІV право на призначення одноразової грошової допомоги не має.
Заперечуючи проти касаційних скарг, позивач просив залишити касаційні скарги відповідачів без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
В ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 05.08.1976р. по 27.11.2002р. проходив кадрову військову службу у лавах Збройних Сил України. (а.с. 6)
Згідно довідки Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, позивач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси та отримує пенсію по інвалідності. (а.с. 11)
Відповідно до витягу з протоколу військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 19.03.2013р. № 62 встановлено, що травма і захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби і захистом Батьківщини. (а.с. 14)
04.12.2013р. позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 584313 серії 10 ААВ, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, строком до 01.01.2015 року. (а.с. 15)
30.05.2014р. позивач звернувся до військового комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. (а.с. 17)
Листом від 29.12.2014р. Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив, що після розгляду документів ОСОБА_1 встановлена відсутність підстав для подання пропозиції Міністру оборони України щодо призначення позивачу грошової допомоги. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 03.11.2006 року, яким внесені зміни до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», набрав чинності 01.01.2007 року, а отже дія цих правових актів поширюється тільки на військовослужбовців, які отримали інвалідність та звільнені після цієї дати або продовжують проходити військову службу. (а.с. 19)
02.12.2015р. позивачу встановлено безстроково інвалідність ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 788883 серії 10 ААВ, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. (а.с. 16)
Вважаючи неправомірними дії відповідача у не призначенні одноразової грошової допомоги позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у позивача виникло право на призначення одноразової грошової допомоги, виходячи з довідки МСЕК від 04.12.2013р., якою встановлено інвалідність ІІ групи, внаслідок захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини.
Суди виходили з того, що приписами Наказу Міністра оборони України №72 від 04.01.2013р., встановлено, що Департамент фінансів Міністерства оборони України є структурним підрозділом апарату Міністерства оборони України. Він не є окремою юридичною особою та створений для виконання функцій та завдань Міністерства оборони України, а тому доводи позивача, що Департамент фінансів Міністерства оборони України не є суб`єктом відповідних правовідносин, та не має належних правових повноважень приймати рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги чи відмови у призначенні, є безпідставними.
Крім того, суди виходили з того, що облвійськкомісаріат має право здійснити виплату одноразової грошової допомоги лише після отримання рішення Міністерства оборони про її призначення та наявності фінансування.
Суди дійшли висновку, що позивачем некоректно та надмірно заявлені деякі пункти позовних вимог, проте враховуючи необхідність повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких позивач просить, суди в порядку ч. 2 ст. 11 КАС України вважають за необхідне визнати за позивачем право на призначення одноразової грошової допомоги.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи наведені в касаційних скаргах, висновки судів не спростовують і є безпідставними з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаної норми Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей Кабінетом Міністрів України постановою від 28.05.2008р. № 499 було затверджено Порядок № 499, пунктом 2 якої визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Частиною 1 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції, чинній на час звернення позивача за виплатою) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Пунктом 2 Постанови №975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007р. № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007р. № 1331;
допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги.
Предметом спору у цій справі є вимога призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу як інваліду ІІ групи. II групу інвалідності встановлено позивачу 04.12.2013, отже з цієї дати у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.
Посилання відповідача на те, що нова редакція (з 01.01.2007р.) Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей не поширюється на позивача є безпідставними, оскільки отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 цього Закону діюче законодавство пов`язує не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому тієї чи іншої групи інвалідності, що впливає на розмір такої допомоги.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права висловлена Верховним Судом у постановах від 07.02.2019р. (справа №816/1266/16), 23.10.2019р. (справа №324/187/17), і Верховний Суд не знаходить підстав для відступу від зазначених висновків.
Крім того, доводи Одеського обласного військового комісаріату щодо пропуску позивачем строку звернення до суду є безпідставними, оскільки зазначене питання було предметом судового розгляду за наслідками якого суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про залишення без розгляду позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Керуючись статтями 343, 350, 356, 359 КАС України, суд,
п о с т а н о в и в:
Касаційні скарги Міністерства оборони України та Одеського обласного військового комісаріату - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2016р., ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016р. - без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук