Справа № 127/29169/19
Суддя: Ковбаса Ю. П.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/492/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2019 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ковбаса Ю.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону 1 УПП у Тернопільській області ДПП капрала поліції Тихомирського Володимира Віталійовича про скасування постанови серії ЕАК № 1631517 від 16.10.2019, у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 2 батальйону 1 УПП у Тернопільській області ДПП капрала поліції Тихомирського В.В. про скасування постанови серії ЕАК № 1631517 від 16.10.2019, у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

16.10.2019 інспектором УПП у Тернопільській області ДПП капралом поліції Тихомирським В.В., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1631517, про те, що 16.10.2019, о 16 год. 24 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI» р/н НОМЕР_1 , в с. Озерна, автомобільна дорога М-09, Тернопіль-Львів-Рава-Руська, 18км, рухався зі швидкістю 85 км/год., швидкість вимірювалась приладом TRUCAM LTI 20-20 НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 12.9 (б) ПДР України - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху передбаченими знаками 3.29, 3.31, 30.3.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

Також позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Крім того, позивач стверджує, що жодних даних, отриманих за допомогою спеціального технічного засобу, з фіксацією правопорушення, яке йому інкримінується, з чітким зображенням транспортного засобу (його марки, кольору, номерного знаку), яким він керував до протоколу про адміністративне правопорушення не додано. Крім того, ігнорував додаткові клопотання про перенесення розгляду справи, з метою підготовки до її розгляду. На зауваження, щодо незаконності дій, відповідач не реагував. На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак надав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач, в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, також просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Крім того, надіслав відзив на адміністративний позов з диском відеофіксацією, на якому зафіксовано порушення ПДР ОСОБА_1.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до ч.2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16.10.2019 року інспектором УПП у Тернопільській області ДПП капралом поліції Тихомирським В.В., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1631517, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Частиною першою ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 12.9(б) ПДР України, водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

Відповідачем не надано належних, допустимих доказів в підтвердження порушення позивачем п. 12.9(б) Правил дорожнього руху України. З цих підстав суд приходить до висновку, що відсутні об`єктивні докази підтверджуючи заперечення відповідача.

Крім того, на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення представник відповідача надав суду відеозапис з бодікамери інспектора, з якого не вбачається факту, що дійсно водій ОСОБА_1 , перевищив дозволену швидкість. При цьому, чітко видно транспортний засіб під керуванням Позивача, який знаходиться на узбіччі та не здійснює рух.

Також, з дослідженого відеозапису судом встановлено, що на відео реєстраторі зафіксовано лише процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, тобто, не містить будь якої інформації щодо даного правопорушення.

До того ж, судом встановлено, що на фотознімках з приладу TRUCAM LTI 20-20 TC000764 наданих позивачем на підтвердження порушення ПДР ОСОБА_1 зафіксовано декілька транспортних засобів під час руху. Однак, ідентифікувати марку транспортного засобу та номерний знак неможливо.

Також, додатками до відзиву на адміністративний позов є фото дорожнього знаку 5.70 та 5.45 «Початок населеного пункту» в с. Озерна, однак суд їх критично оцінює, оскільки, дані знімки не датовані, не мають жодної привязки до транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1.

Наведене свідчить про неможливість їх використання в якості доказів в силу положень ст. 75 КАС України.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом також встановлено, що при винесенні постанови інспектором не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення, не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав, які суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає правдивими, не було залучено відповідачем свідків, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду достовірних доказів в підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 своїми діями порушив ПДР України, тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 122, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 - 246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1631517 від 16.10.2019, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя