Справа № 480/859/19
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 р.Справа № 480/859/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року, суддя Гелета С.М., вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 20.09.19 року по справі № 480/859/19

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці ДФС

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до Сумської митниці ДФС, в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 02.11.2018 № UA 8051000/2018/000151/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.11.2018 № UA 805180/2018/00665.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно, в порушення норм Митного кодексу України, за наявності наданих документів та обраний метод визначення ціни товару, а саме основний - за ціною, зазначеною в інвойсі щодо придбаного автомобіля, здійснено визначення митної вартості товару, за другорядним методом, а саме за ціною, яку було взято із мережі Інтернет, внаслідок чого протиправно прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 02.11.2018 № UA 8051000/2018/000151/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.11.2018 № UA 805180/2018/00665.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що під час митного оформлення автомобіля не був представлений повний перелік документів, який визначений статтею 53 Митного кодексу України, зокрема, не надано банківського платіжного документу чи будь якого іншого платіжного та/або бухгалтерського документу, що підтверджує вартість товару та містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, та які б свідчили про завершення фінансової операції під час купівлі транспортного засобу, а також документів на підтвердження витрат на транспортування товару. На запит митного органу декларантом не було надано жодного документу, тому було прийнято спірне рішення. Крім того відповідач вказує, що надані позивачем документи до митного оформлення мають розбіжність. Враховуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 01.11.2018 декларантом було подано до митного оформлення митну декларацію UA805180/2018/021481 на товар "Легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка VOLKSWAGEN; модель РАSSАТ. Ідентифікаційний номер (VIN):1VWBV7АЗXFC098339. Календарний рік виготовлення 2016. Модельний рік виготовлення 2015. Вартість даного автомобілю задекларована в розмірі 2800,00 доларів США. Митна вартість за вищевказаною митною декларацією визначалася декларантом за першим методом, а саме за ціною, зазначеною в інвойсі.

Разом з електронною митною декларацією декларантом подані наступні документи: рахунок фактура (інвойс) від 05.10.2018, свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 25.07.2018; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною установою № 1795 від 01.11.2018; сертифікат відповідності від 26.10.2018 UA008.37906-18; акт про проведення огляду товару від 25.10.2018; інші некласифіковані документи, паспортний документ фізичної особи. Даний перелік документів зазначено відповідачем у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 805180/2018/00665 від 02.11.2018, а також в графі 44 ЕМД № UА805180/2018/021481.

Після прийняття митної декларації до митного оформлення 01.11.2018 року інспектором митниці направлено декларантові електронне повідомлення такого змісту "У відповідності до статті 53 Митного кодексу України необхідно надати документи, які підтверджують митну вартість товарів" (а.с.88).

Декларантом надіслано лист від 02.11.2018, в якому зазначено про відсутність відповідних додаткових документів та зазначено про прийняття рішення на підставі вже наданих до митного оформлення документів (а.с.89).

02.11.2018 посадовою особою Сумської митниці ДФС прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA 805000/2018/000151/2, яким за методом визначення митної вартості щодо ідентичних товарів, скориговано митну вартість товару, заявленого у митній декларації від 01.11.2018 р. № UA 805180/2018/021481.

Як вбачається із оскаржуваного рішення підставою для визначення митної вартості товару було взято цінову інформацію з інтернет сайту www.AutoAStat.com щодо торгів по даному транспортному засобу по конкретному ідентифікаційному номеру (VIN), а також додано вартість транспортування до кордону України подібних товарів з ідентичної країни відправлення.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, запитування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість запитування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити конкретні документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16.

Згідно з частиною 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 коментованої статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно з частиною 3 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Згідно з частиною 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації визначено за основним методом, зокрема ціни, зазначеної в інвойсі.

В якості доказу оплати товару позивачем до матеріалів справи надано листа від 20.12.2018 (а.с.47, 85), проте колегія суддів зазначає, що даний документ не було надано відповідачу під час митного оформлення товару та ним не досліджувався.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача щодо відсутності доказів оплати по наданому інвойсу, оскільки відсутність факту оплати товару не впливає на ціну домовленостей між продавцем та покупцем товару.

Також відповідачем не надано доказів підстав неврахування висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1795 від 01.11.2018, який було надано при митному оформленні автомобіля, відповідно до якого вартість спірного транспортного засобу складає 2700,35 дол. США (а.с 18-24), що є меншою ніж зазначено в інвойсі від 05.10.2018.

В рішенні Сумської митниці ДФС взагалі не вказано, в чому полягає необ`єктивність та недостатність поданих позивачем документів. Зазначено лише про те, що з відкритих джерел інформації-довідників, а саме даних з Інтернет сайту отримано інформацію щодо торгів по даному транспортному засобу по конкретному ідентифікаційному номеру. У зв`язку із суттєвими розбіжностями даних додаткових джерел та поданих до митного оформлення документів декларанту направлено було запит на надання додаткових документів.

При цьому, в запиті відсутній перелік документів, який повинен надати декларант, посилання на будь-які розбіжності в документах відсутні та не зазначено перелік документів, а лише вказано посилання на ст. 53 Митного кодексу України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що у документах поданих позивачем існують розбіжності, оскільки вказані обставини не були зазначені в спірному рішенні, а відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач, як суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Посилання відповідача на те, що інвойс було виписано не власником автомобіля (який зазначено в свідоцтві на транспортний засіб) є також необгрунтованим, через зазначення в інвойсі, що він був виписаний дилером, тобто особою, яка реалізовувала автомобіль.

Декларантом були надані всі документи на автомобіль, які досліджувалися інспектором, при цьому зауваження були відсутні, запити до позивача щодо надання конкретних додаткових документів чи пояснень не було надіслано декларанту.

Колегія суддів не враховує доводи апеляційної скарги щодо відсутності банківського або іншого платіжного документів, які підтверджують фактичну сплату за транспортний засіб, документів перевезення транспортного засобу, недостовірність даних у свідоцтві про право власності на транспортний засіб, оскільки від позивача не запитувалось надання таких документів та вказані обставини не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Відповідач в оскаржуваному рішенні та картці відмови не вказав на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований також в постанові Верховного Суду від 06.03.2019, справа №809/278/17.

Окрім цього, згідно позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.10.2018 в справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що підставою для коригування митної вартості товару є виключно відомості про цінову інформацію з інтернет-сайту www.AutoAStat.com, на якому наявна інформація про те, що фінансова ставка на лот продажу спірного автомобіля становить більшу ціну, ніж було заявлено декларантом при митному оформленні.

Надані до суду скріншоти сторінок інтернет-сайту, здійснені відповідачем вже під час розгляду справи по суті, датовані іншою датою, ніж прийнято спірне рішення. Посилання відповідача на те, що вищевказана інформація стосується конкретного автомобіля, придбаного позивачем, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки митним органом порушено одну з основних вимог ст. 59 Митного кодексу України, а саме, що за основу для визначення вартості береться вартість операції з ідентичними чи подібними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни. Також інформація розміщена на сторінці інтернет-сайту www.AutoAStat.com та відомості з цього сайту не можуть свідчити про реальну вартість товару. Інформація з сайту www.AutoAStat.com не може бути використана, як належне джерело цінової інформації, оскільки адміністратор сайту не несе відповідальності за надану інформацію, вся інформація є показовою, про що зазначено на офіційному сайті www.AutoAStat.com в умовах користування даним сайтом. При цьому, інспектором митниці не проводився аналіз цінової інформації щодо ідентичних товарів з інших джерел інформації, окрім сайту www.AutoAStat.com.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 по справі №480/3939/18, що набрала законної сили після подання Сумською митницею скарги та відмовою у відкритті касаційного провадження згідно ухвали Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.05.2019 адміністративне провадження №К/9901/14028/19. Так, Верховним Судом зазначено, що відповідачем в якості підстав для коригування заявленої митної вартості зазначено цінову інформацію з інтернет-сайту www.AutoAStat.com, що не може бути використана, як належне джерело цінової інформації, оскільки адміністратор сайту не несе відповідальності за надану інформацію, вся інформація є показовою.

Колегія суддів зазначає, що підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою статті 58 Митного кодексу України.

Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.

Разом з тим, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Відповідачем не наведено підстав щодо неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів у їх послідовності.

Аналогічні висновки викладені й в постанові Верховного Суду України від 02.04.2019 р. по справі №809/784/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сумська митниця ДФС, як суб`єкт владних повноважень, не довела правомірності свого рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи викладене, доводи митного органу про неможливість визначення митної вартості транспортного засобу, що ввозився позивачем, із застосуванням першого методу є безпідставними, а відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування картки відмови № UA 805180/2018/00665 та рішення митниці № UA 8051000/2018/000151/2 від 02.11.2018.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року по справі № 480/859/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Рєзнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц В.В. Старостін
Повний текст постанови складено 29.11.2019 року