Справа № 200/12592/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 р. Справа№200/12592/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 176 від 25.04.2019 про відмову зарахувати довідки; зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 15.02.1990 по 31.12.1999 з повним робочим днем на підземних роботах у ВП «Шахта імені Є. Т. Абакумова» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та здійснити перерахунок пенсії з врахуванням заробітної плати за період з 01.02.1990 по 31.05.2000 відповідно до довідок № 87 та 88 від 28.03.2014.

В обґрунтування вимог позивач зазначив протиправність неврахування відповідачем у складі пільгового стажу періоду його роботи з 15.02.1990 по 31.12.1999 у ВП «Шахта імені Є. Т. Абакумова» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» через неможливість перевірки достовірності видачі довідок про підтвердження пільгового стажу, оскільки відомостями трудової книжки позивача підтверджено факт його зайнятості з повним робочим днем на підземних роботах в зазначений період.

Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди визначив в наданому до суду відзиві. За змістом відзиву під час розгляду наданих позивачем документів до заяви про призначення пенсії за віком управлінням було встановлено, що уточнюючі довідки від 28.03.2014 №№ 82, 83, 84, 85, 86 та довідки про заробітну плату № 87, 88 від 28.03.2014 видані підприємством, що розташоване на тимчасово непідконтрольній українській владі території - у м. Донецьку. Посилаючись на пункти 1-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідач зауважив на тому, що всі видані на непідконтрольній українській владі території документи є недійсними та не мають юридичної сили. Відповідач також зауважив на відсутності в управління пенсійного фонду можливості реалізувати наявні в нього повноваження щодо перевірки наданих позивачем довідок на підтвердження стажу роботи.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.10.2019 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

23.04.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Того ж дня позивач надав заяву, в якій просив відповідача прийняти до уваги при призначенні пенсії за віком довідки № 82 від 28.03.2014, № 83 від 28.03.2014, № 84 від 28.03.2014, № 85 від 28.03.2014, № 86 від 28.03.2014, № 87 від 28.03.2014, № 88 від 28.03.2014 та копії наказів про атестацію робочих місць.

25.04.2019 позивачу на підставі наданої ним заяви призначено пенсію за віком. Того ж дня, відповідачем прийнято рішення № 176 про відмову у врахуванні відомостей довідок № 82 від 28.03.2014, № 83 від 28.03.2014, № 84 від 28.03.2014, № 85 від 28.03.2014, № 86 від 28.03.2014, № 87 від 28.03.2014, № 88 від 28.03.2014.

Згідно відомостей підсистеми призначення та виплати пенсії страховий стаж позивача становить 35 роки 8 місяців 24 дні, у т.ч. додатковий 11 років, пільговий стаж 11 років 10 місяців 27 днів.

За змістом рішення № 176 від 25.04.2019 довідки не враховані через їх видачу м. Донецьк, довідки про заробітну плату не підтверджується відомостями з особових рахунків, перевірити достовірність наданої інформації немає можливості, оскільки архіви підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно достатті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Відповідно до статті 26 Закону України № 1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років.

Пунктом 1 статті 114 Закону України № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці засписком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28цього Закону.

Частиною 1 статті 44 Закону України № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначеніПорядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року N 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць, постанова N 442 відповідно), та розробленими на виконання постанови N 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року N 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Зі змісту заявлених позивачем вимог вбачається, що спір між сторонами пов`язаний із неврахуванням відповідачем під час призначення пенсії за віком до спеціального стажу, періоду роботи позивача з 15.02.1990 по 31.12.1999 на ВП «Шахта імені Є. Т. Абакумова» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та неврахування під час визначення розміру пенсії відомостей про заробітну плату до 2000 року, що зазначені в доданих до заяви про призначення пенсії довідках.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить запису про роботу на Шахті імені Є.Т Абакумова, що внаслідок проведених реорганізацій стала ВП «Шахта імені Є.Т. Абакумова» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія»:

05.02.1990 прийнятий на роботу учнем помічника гірника гірничих виробіток підземних;

10.02.1990 обучався на курсах;

02.06.1990 переведений гірником по ремонту гірничих виробіток;

01.04.1992 присвоєно 4 розряд гірника по ремонту гірничих виробіток підземних з повним робочим днем в шахті;

01.03.1996 присвоєно 5 розряд гірника по ремонту гірничих виробіток підземних з повним робочим днем в шахті;

15.03.2011 звільнений за власним бажанням.

Записи 10-13 трудової книжки позивача містять інформацію про зміну найменування та реорганізацію Шахти імені Є.Т. Абакумова ВО «Донецьквугілля».

Стосовно правомірності неврахування періодів роботи позивача з 05.02.1990 по 31.12.1999 до пільгового стажу роботи суд зазначає наступне.

Комплексний аналіз норм чинного законодавства, яким врегульовано питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах свідчить про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списках № 1 та № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Атестацію робочих місць за умовами праці запроваджено в Україні постановою Кабінету Міністрів від 1 серпня 1992 р. № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці».

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача в період з 05.02.1990 по 31.12.1999 позивач працював на посаді учня помічника гірника гірничих виробіток (з 05.02.1990 по 01.06.1990), гірником по ремонту гірничих виробіток (з 02.06.1990 по 15.03.2011), що входять до переліку робіт та виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачених Списком № 1, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 та постановою КМУ № 162 від 11.03.1994.

Оскільки чинне в період з 05.02.1990 по 01.08.1992 законодавство не передбачало проведення атестації зазначених посад за умовами праці, період роботи позивача з 05.02.1990 по 01.08.1992, враховуючи включення посади учня гірника та гірника до Списку N 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких надає права на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, чинного на час зайнятості позивача на цих роботах, наведений період роботи підлягає включенню до пільгового стажу роботи позивача.

Проведення атестації робочих місць за умовами праці роботодавцем позивача після серпня 1992 року підтверджується наказами № 530 від 02.09.1997 та № 465 від 04.10.2002, що надавалися позивачем до заяви про призначення пенсії. Отже, період роботи з 01.08.1992 по 31.12.1999 на посаді гірника, що входить до переліку робіт та виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачених Списком № 1, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 та постановою КМУ № 162 від 11.03.1994, також безпідставно не був включений відповідачем до пільгового стажу роботи позивача.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи період з 05.02.1990 по 31.12.1999 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зі змісту оскаржуваного позивачем рішення № 176 від 25.04.2019 вбачається, що до заяви про призначення пенсії позивачем додані довідки, видані ВП «Шахта імені Є. Т. Абакумова» ДП «ДВЕК», а саме: № 82 від 28.03.2014 на підтвердження зайнятості позивача на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах в період з 04.01.2012 по 15.09.2012, довідка № 83 від 28.03.2014, № 84 від 28.03.2014 про зайнятість позивача на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах в період з 05.02.1990 по 09.02.1990, з 10.02.1990 по 30.03.1990, з 31.03.1990 по 30.05.1990, з 31.05.1990 по 01.03.1990, з 02.06.1990 по 15.03.2001, № 85 від 28.03.2014 , довідки № 87 від 28.03.2014 та № 88 від 28.03.2014 про заробітну плату за період з лютого 1990 року по грудень 1995року, з січня 1996 по червень 2000 року. Надані позивачем довідки, копії яких наявні в матеріалах справи, підписані посадовими особами відокремленого підрозділу «Шахта імені Є. Т. Абакумова» державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія».

Рішення 176 від 25.04.2019 не містить посилань на нормативно-правові акти, які б передбачали можливість неврахування під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії довідок суб`єктів господарювання, що не перереєструвалися на підконтрольну українській владі територію після початку проведення антитерористичної операції. Втім у відзиві відповідач зазначив, що положеннями статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи , їх посадові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом і будь-який акт, виданий вказаними органами є недійсним та не створює правових наслідків.

Під час вирішення питання правомірності неврахування відповідачем відомостей наведених довідок суд виходить із наступного.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцезнаходженням державного підприємства " Донецька вугільна енергетична компанія " () є 85670, Донецька обл., місто Вугледар, за даними реєстру відокремлений підрозділ "Шахта імені Є. Т. Абакумова" державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" код ЄДРПОУ ВП: 33341065, місцезнаходження ВП: 83020, Донецька обл., місто Донецьк, Кіровський район, вулиця Кірова, будинок 292 в. В реєстрі відсутні відомості про посадових осіб відокремленого підрозділу.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р м. Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Указом Президента № 32/2019 від 07.02.2019, яким затверджені межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, м. Донецьк віднесено до тимчасово окупованих.

Надані позивачем довідки, що не враховані відповідачем під час призначення пенсії позивачу видані до визнання м. Донецька тимчасово окупованою територією. Крім цього, факт неперереєстрації роботодавця позивача відокремленого підрозділу "Шахта імені Є. Т. Абакумова" державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" на підконтрольну українській владі територію не свідчить про недійсність всіх виданих цим підрозділом документів.

Суд не приймає посилання позивача на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки його статтею 3 передбачено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Тобто, положення зазначеного закону не поширюються на м. Донецьк.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) визначив що "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченихзаконом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Суд також зазначає, що відсутність у пенсійного органу можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не є безумовною підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом, зокрема, у постановахвід 28 серпня 2018 року ( справа № 175/4336/16-а), від 23 липня 2019 року (справа № 537/53/17), які судом враховано, на виконання приписів ч. 5ст. 242 КАС України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведене вище свідчить про протиправність прийнятого відповідачем рішення №176 від 25.04.2019 про відмову в прийнятті довідок та наявність підстав для його скасування та обґрунтованість вимог позивача в цій частині. Оскільки судом визнано необґрунтованим рішення відповідача про відмову у зарахуванні довідок, відповідач має здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії від дня її призначення із врахуванням наданих позивачем довідок від 23.08.2014, а тому заявлені позивачем вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії та врахувати відомості довідок № 87 та № 88 від 28.03.2014 також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Заявлені позивачем вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, то заявлені позивачем вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки зазначену заяву розглянуто, пенсію позивачу призначено.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із врахуванням наведеного та встановлених в ході судового розгляду справи обставин, належним способом захисту порушеного права позивача на отримання соціального забезпечення в належному розмірі є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії від дня її призначення із врахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні щодо врахування у складі пільгового стажу періоду роботи позивача з 05.02.1990 по 31.12.1999, із врахуванням відомостей довідок про заробітну плату № 87 та 88 від 28.03.2014.

Отже, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., який з урахуванням наведеного вище підлягає присудженню йому з бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846 та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька обл., м. Велика Новосілка, вулиця Центральна, будинок 103, ідентифікаційний код 42171290) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у врахуванні довідок № 176 від 25.04.2019.

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком від дня її призначення із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 врахувати до пільгового стажу період роботи з 05.02.1990 по 31.12.1999 та врахувати довідки про заробітну плату № 87 від 28.03.2014 та № 88 від 28.03.2014.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.С. Михайлик