Справа № 357/8540/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/8540/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС України на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року, суддя Кошель Л.М., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову №0243/20500/18 від 21.02.2018 року, закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року позов задоволено. Постанову Волинської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №0243/20500/18 від 21 лютого 2019 року за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 8 500,00 грн скасовано.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.09.2017 року через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, громадянином України ОСОБА_1 було ввезено автомобіль марки Opel Zafira, номер кузова НОМЕР_1 . Транспортний засіб слідував з метою транзиту на митну територію України, відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України. Оскільки, в порушення вимог ст. 95 МК України, автомобіль не вивезено та в інший митний режим не заявлено, позивача викликано на митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС для дачі пояснень.

ОСОБА_1 на митний пост не прибув, однак митним органом було встановлено, що він перевищив встановлений ст. 95 МК України строк транзитного перевезення автомобіля марки Opel Zafira, номер кузова НОМЕР_1 та складено протокол про порушення митних правил №0243/20500/18 за ч. 3 ст.470 МК України. Розгляд справи призначено на 21.02.2018 року за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Римачі, Волинська митниця ДФС. Позивач на розгляд справи не з`явився, заяв чи клопотань не надсилав.

21 лютого 2018 року за результатами розгляду справи, винесено постанову №0243/20500/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав, що до позивача мають бути застосовані положення абз. 2 пункту 93 Прикінцевих та перехідних положень Митного Кодексу, що були внесені до Митного кодексу на підставі Закону України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України", і він підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 Митного Кодексу за порушення митних правил стосовно транспортного засобу щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту. При цьому, позивачем були виконані всі необхідні дії пов`язані із розмитнення транспортного засобу ввезеного ним на митну територію України в порядку та у строки, визначені пунктами 92 та 93 Прикінцевих та перехідних положень Митного Кодексу, а саме протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України".

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Строки транзитних перевезень автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб) - п.1 ч.1 ст. 95 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (ч. 5 ст. 255 МК України).

Апеляційний суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08.11.2018 року, що набув чинності 25 листопада 2018 року, були внесені зміни до Митного кодексу України, а саме: пункт 13 Закону №2612-VIII вносив зміни до розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, який було доповнено пунктом 92 та 93 такого змісту: «Тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. До набрання чинності тимчасовим порядком, визначеним абзацом першим цього пункту, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, здійснюється в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 93 встановлено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту».

Статтею 494 Митного кодексу України передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ст. 460 Митного кодексу України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 4 ст. 2 КУпАП - питання адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що норми Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08.11.2018 року не можуть бути поширені на спірні правовідносини, оскільки ОСОБА_1 оформив митну декларацію та сплатив добровільни до державного бюджету кошти у встановленому законом розмірі лише 15.02.2019 року, тоді як строк дії транзитного перевезення автомобіля закінчився 10.10.2017 року.

Окрім того, як убачається із постанови у справі про порушення митних правил №0243/20500/18, остання прийнята 21 лютого 2018 року.

Зазначеною постановою позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500 грн.

Отже, на час набрання вищезазначеним Законом 2612-VIII законної сили, позивача вже було притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова митного органу не була визнана незаконною та не скасована.

Стаття 92 та стаття93 розділу XXI «Прикінцевих та перехідних положеннь» у редакції Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08.11.2018 року, що набув чинності 25 листопада 2018 року, носила тимчасовий характер, зокрема в даних нормах Закону зазначено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом митне оформлення транспортного засобу щодо якого не дотримано строки та умови митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюються за умови сплати митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету коштів у сумі, що дорівнює 500 неоподаткованим мінімумам доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу звільняє осіб від адміністративної відповідальності передбаченої ст. ст. 470, 481, 485 МК України, проте на час прийняття Закону позивача вже було притягнуто до адміністративної відповідальності.

У даній справі позивач оскаржує законність прийнятого митним органом рішення у справі про порушення митних правил.

За змістом ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, суд у справі щодо оскарження постанови у справі про порушення митних правил перевевіряє чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

На час прийняття оскаржуваної постанови митний орган діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, оскільки ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 470 МК України, а отже підстави для визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень відсутні.

Зазначені у судовому рішенні судом першої інстанції доводи стосовно того, що оскільки митний орган не визнає право ОСОБА_1 на щзвільнення від адміністративної відповідальності за ст 470 МК України на підставі абз. 2 п. 93 розділу ХХІ Прикінцевих та перехідних положень МК України, ефективним способом захисту даного порушення права є скасування постанови, є помилковими.

У даній справі, як вище зазначено, суд повинен перевірити законність прийнятої митним органом постанови та встановити чи належна особа була притягнута до відповідальності, чи є склад адміністративного правопорушення, чи уповноважена особа прийняла постанову.

Судом апеляційної інстанції встановлено наявність всіх вищезазначених обставин та не встановлено підстав для скасування постанови.

Щодо ефективного способу захисту прав позивача, то суд у такому випадку має виходити також із законності чи незаконності оскаржуваної постанови, а не із того, що в Державі Україна через певний період було прийнято новий закон і його необхідно застосувати до спірних правовідносин.

Також колегія суддів зазначає, що Законом № 2612-VIII чітко визначено критерії звільнення від відповідальності особи за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримано строк та умови митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, а саме, лише після здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов визначених Законом.

З урахуванням вищевикладених доводів та встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки на час прийняття ооскаржуваної постанови від 21.02.2018 року позивач не вчиняв дії, спрямовані на розмитнення ввезеного ним автомобіля відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» та Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», що набрав чинності 25.11.2018 року, хоча про факт порушення митних правил останній був обізнаний, а митне оформлення транспортного засобу закінчено 15.02.2019 року, то, відповідно, позивач не може бути звільнений від відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, оскільки митне оформлення транспортного засобу позивач здійснив після набрання чинності оскаржуваної постанови.

Враховуючи, що позивач, до винесення відповідачем постанови у справі про порушення митних правил № 0243/20500/18 жодних дій щодо початку митного оформлення транспортного засобу не вчиняв, тому не має підстав, які б передбачали звільнення його від відповідальності.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що на момент прийняття відповідачем оспореного рішення, обставини щодо сплати позивачем добровільного внеску не існувало.

Щодо строку звернення позивача до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 винесена митним органом 21 лютого 2018 року.

З відповідним позовом про визнання протиправною та скасування постанови позивач звернувся до суду 26.07.2019 року.

У поданому позові позивач просив суд поновити строк для звернення до суду з позовом, мотивуючи тим, що Закон України від 08 листопада 2018 року №3612-VІІІ набрав чинності 25.11.2018 року. Відповідно до цього Закону він зробив добровільний платіж у розмірі 8500 грн і як наслідок мав законне очікування про звільнення від адміністративної відповідальності. Проте, листом відповідача, який він отримав 24.07.2019 року, дізвався про своє порушене право на звільнення від відповідальності при сплаті добровільного внеску. Тому, позивач вважає, що строк для звернення до суду має розпочатися саме з 24.07.2019 року.

Суд першої інстанції оцінки зазначеним доводам позивача щодо поважності пропуску строку звернення до суду не надав.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи позивача є необґрунтованими, оскільки час набрання Законом України №2612-VІІІ чинності та строки, встановлені законом, на оскарження до суду постанови в справі про порушення митних правил, ніяким чином не є взаємопов`язаними.

Згідно з частиною 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-ти місячний строк який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до суду.

Згідно з частиною 1 ст. 529 Митного Кодексу України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

За змістом ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Із наданих до справи відповідачем відзиву та матеріалів справи про порушення митних правил №0243/20500/18 від 22.01.2018 року (а.с.41) вбачається, що докази своєчасного вручення митним органом постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення митних правил, відсутні.

У справі є лише лист Волинської митниці ДФС від 22.02.2018 року про направлення постанови, проте відсутній жоден документ, який би свідчив, що даний лист відповідачем було направлено певним засобом зв`язку та, що постанову було вручено або ж невручено позивачу з певних причин.

Разом з тим, колегія суддів враховує також і судову практику Європейського Суду з прав людини.

З Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, тобто навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Тому судова колегія вважає за можливе поновити позивачу строк для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 частини першої ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 271, 272, 287, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС України задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити у справі постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Постанову виготовлено: 26 листопада 2019 року.