Справа № 640/8226/19
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 листопада 2019 року № 640/8226/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В. В., розглянувши за у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні імпортно-експортні технології»
доКиївської митниці Державної фіскальної служби
провизнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,
УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасні імпортно-експортні технології» (далі по тексту - позивач, ТОВ «СІЕТ») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач, Митниця) про визнання протиправними та скасування рішення №UA125110/2019/110011/2 від 19 березня 2019 року про коригування митної вартості товарів, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00097 від 19 березня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на виконання вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України було надано всі обов`язкові до митного оформлення документи, які містили достовірні числові дані, які підтверджують митну вартість товарів за ціною договору; відповідачем протиправно застосовано до позивача другорядний (резервний) метод.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

12 червня 2019 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається про незгоду із заявленими позовними вимогами, оскільки встановлені порушення відповідають фактичним обставинам.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «СІЕТ» 18 березня 2019 року подало до Київської митниці ДФС митну декларацію №UA125110/2019/405014 на оформлення товару - покриття для підлоги із синтетичних матеріалів в рулонах виставковий ковролін Exhibition Carpeti NG (Expocarpet) колір яскраво-синій 412 - 8180 кв. м., виставковий ковролін Exhibition Carpeti NG (Expocarpet) колір чорний 300 - 2184 кв. м., виставковий ковролін Exhibition Carpeti NG (Expocarpet) колір яскраво-червоний - 4740 кв. м., «Штучна трава (газон)», з поліетилену, являє собою ворсове коврове покриття у рулонах: штучна трава «Artificial Glass (CD-16)» - 1100 кв. м., штучна трава «Artificial Glass (FA-48-8)» - 1000 кв. м., країна виробництва - CN, виробник - Hebei Langning International Trade Co., LTD; ціна товару - 19652,60 доларів США; визначено митну вартість товару за основним методом - ціною контракту щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). До вказаної митної декларації позивачем додано наступні документи: контракт від 25 липня 2018 року №MILN1807, додаток №6 до контракту, пакувальний лист від 21 січня 2019 року, інвойс №1815055Х від 21 січня 2019 року, коносамент №WMS19013155 від 25 січня 2019 року, автотранспортна накладна №29415Ю/1 від 15 березня 2019 року, сертифікат про походження товару форми А №G15055 від 29 січня 2019 року, сертифікат №191300В0/000870 від 30 січня 2019 року, платіжне доручення №41 від 26 грудня 2018 року, експортна декларація країни відправлення №0054950 від 22 січня 2019 року, рахунок №983 від 15 березня 2019 року на оплату морського перевезення та страхування, прас-листи виробника на товар від 03 грудня 2018 року, лист виробника (Китай) від 19 березня 2019 року щодо відсутності друкованих каталогів продукції, економічне обґрунтування цін виробника на товар за прас-листами до контракту, експертна довідка Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати №Фц-19/183 від 13 березня 2019 року про вартість товару, договір про надання послуг митного брокера №60-2208-18 від 22 серпня 2018 року, договір про перевезення №00558/Т-2018 від 21 серпня 2018 року, страховий поліс №FO-00302089 від 24 січня 2019 року, рахунок-фактура №FO-00302089 від 24 січня 2019 року, довідка про транспортно-експедиційні витрати ТОВ «Сігейт» від 15 березня 2019 року, опис товару від 13 грудня 2018 року.

19 березня 2019 року Київською митницею ДФС прийнято рішення №UA125110/2019/11001/2 про коригування митної вартості товарів у зв`язку з тим, що документи надано не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема, відповідно до п.6.1 контракту від 25 липня 2018 року №MILN1807 оплата та порядок оплати за товар здійснюється відповідно до специфікації, яка не надана; доповнення до контракту від 19 грудня 2018 року №6 не стосується даної партії товару та містить іншу загальну вартість товару 19570 доларів США та видане на іншу кількість товару - 18000 кв. м.; крім того, інші 80% суми за товар зазначено про можливу передоплату, однак до митного оформлення таке платіжне доручення не надано; платіжне доручення від 26 грудня 2018 року №41 не стосується даної партії товару, оплата 20% не відповідає розрахунку від даної партії товару та проформа інвойс №1815055Х від 19 грудня 2018 року, яка вказана у платіжному дорученні в графі призначення платежу не надано; згідно довідки про транспортні витрати від 15 березня 2019 року б/н зазначено про здійснення страхування вантажу, однак страхова сума до митної вартості товарів не включена. Експортна декларація надана без перекладу. У рішення також зазначено, що з метою можливості впевнитись (ідентифікувати) декларовані товари з товарами, інформація про які міститься в ЕК декларації та відповідно до ст. 254 МКУ необхідно надати переклад декларації країни відправлення. Тому відповідно до ч. 2 ст. 58 МКУ з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. з метою підтвердження числових складових митної вартості товарів від декларанта було витребувано додаткові документи згідно з переліком, викладеним в електронному повідомленні. Однак, у строк, встановлений ч. 3 ст. 53, п. 2 ч. 2 ст. 255 МКУ декларантом надано додаткові документи не в повному обсязі. Листом від 19 березня 2019 року б/н надано переклад митної декларації країни відправлення, видаткову, податкові накладні, лист від імпортера №14 від 19 березня 2019 року, лист відправника б/н від 19 березня 2019 року, рахунок на оплату транспортних послуг №983 від 15 березня 2019 року. Разом з тим, надані частково документи не підтвердили заявлену митну вартість, оскільки не містять всіх відомостей про всі складові митної вартості, розмір яких підлягає підтвердженню. Зокрема, переклад здійснено особою без надання документів про знання іноземної мови (китайської).

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості митним органом відмовлено позивачу у митному оформленні (випуску) товарів, про що складено відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00097.

Листом від 23 квітня 2019 року вих. №018 позивачем надано додаткові документи та письмові пояснення для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються, за наслідками розгляду яких відповідачем листом від 02 травня 2019 року №5676/6/10-70-19-47 повідомлено про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Вважаючи вказані рішення відповідача протиправним та такими, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 34-1 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до положень ч. 2, 4, 8, 9 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

- проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

- звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

- застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до частини 12 статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно частин 1, 7, 8, 9 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частин 1, 2, 5-8, 10 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням про коригування митної вартості товарів митна вартість товару визначена за резервним методом.

Підставою для прийняття вказаного рішення стало те, що надані разом з митною декларацією, а також частково надані на вимогу Митниці документи не підтвердили заявлену митну вартість, оскільки не містять всіх відомостей про всі складові митної вартості, розмір яких підлягає підтвердженню. Зазначено, що, зокрема, переклад здійснено особою без надання документів про знання іноземної мови (китайської).

Також зазначено, що подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, томі підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України. У зв`язку з викладеним, посадовими особами митниці проведено з декларантом процедуру консультації - жодних вимог від декларанта не надходило. За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст. ст. 59, 60 МКУ неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення консультацій такої інформації не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання цих методів. При цьому, за умовами ст. ст. 62, 63 МКУ, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було, у митниці така інформація відсутня. Натомість, у митного органу є інформація, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 64 МКУ та є підставою для застосування другорядного методу 2г - резервного методу. Джерела інформації, яким користувався відповідач при здійсненні контрою за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно джерела інформації: товар №1 - 3,51 USD/кг (МД від 09 лютого 2019 року №UA500090/2019/1851, від 07 лютого 2019 року № UA500100/2019/3335); товар №2 - 3,51 USD/кг (МД від 28 лютого 2019 року №UA500090/2019/2840.

Як вбачається з матеріалів справи, для здійснення митного оформлення поставленого товару ТОВ «СІЕТ» 18 березня 2019 року подало до Київської митниці ДФС митну декларацію №UA125110/2019/405014 на оформлення товару - покриття для підлоги із синтетичних матеріалів в рулонах виставковий ковролін Exhibition Carpeti NG (Expocarpet) колір яскраво-синій 412 - 8180 кв. м., виставковий ковролін Exhibition Carpeti NG (Expocarpet) колір чорний 300 - 2184 кв. м., виставковий ковролін Exhibition Carpeti NG (Expocarpet) колір яскраво-червоний - 4740 кв. м., «Штучна трава (газон)», з поліетилену, являє собою ворсове коврове покриття у рулонах: штучна трава «Artificial Glass (CD-16)» - 1100 кв. м., штучна трава «Artificial Glass (FA-48-8)» - 1000 кв. м., країна виробництва - CN, виробник - Hebei Langning International Trade Co., LTD; ціна товару - 19652,60 доларів США; визначено митну вартість товару за основним методом - ціною контракту щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). До вказаної митної декларації позивачем додано наступні документи: контракт від 25 липня 2018 року №MILN1807, додаток №6 до контракту, пакувальний лист від 21 січня 2019 року, інвойс №1815055Х від 21 січня 2019 року, коносамент №WMS19013155 від 25 січня 2019 року, автотранспортна накладна №29415Ю/1 від 15 березня 2019 року, сертифікат про походження товару форми А №G15055 від 29 січня 2019 року, сертифікат №191300В0/000870 від 30 січня 2019 року, платіжне доручення №41 від 26 грудня 2018 року, експортна декларація країни відправлення №0054950 від 22 січня 2019 року, рахунок №983 від 15 березня 2019 року на оплату морського перевезення та страхування, прас-листи виробника на товар від 03 грудня 2018 року, лист виробника (Китай) від 19 березня 2019 року щодо відсутності друкованих каталогів продукції, економічне обґрунтування цін виробника на товар за прас-листами до контракту, експертна довідка Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати №Фц-19/183 від 13 березня 2019 року про вартість товару, договір про надання послуг митного брокера №60-2208-18 від 22 серпня 2018 року, договір про перевезення №00558/Т-2018 від 21 серпня 2018 року, страховий поліс №FO-00302089 від 24 січня 2019 року, рахунок-фактура №FO-00302089 від 24 січня 2019 року, довідка про транспортно-експедиційні витрати ТОВ «Сігейт» від 15 березня 2019 року, опис товару від 13 грудня 2018 року. Митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору (основним методом).

Вказані документи з врахуванням пояснень позивача, містять всі відомості щодо заявленої митної вартості та її складових, не мають розбіжностей чи ознак підробки в розумінні положень Митного кодексу України, виходячи з наступного.

Положеннями пункту 6.1 контракту № MILN1807 визначено, що товар за найменуванням, кількістю, строкам поставки, місцю відвантаження, вартості, порядку оплати визначається у специфікації, яка становить невід`ємну частину контракту. При цьому, матеріали справи містять копію додатку №6 до вказаного контракту, яким, зокрема, визначено найменування товару, розмір рулона, артикул, матеріал, підложку, висоту, колір, об`єм, прас на умовах FOB Циндао, загальна сум. Зокрема, у додатку №6 зазначено обсяг товару 18000 кв. м. та суму 19570,00 доларів США. У вимогах вказаного додатку зазначено, зокрема, що загрузка товару відбувається протягом 25 днів після отримання 20% передплати; похибка при завантаженні +-10%; умови оплати: покупець сплачує 20% від вартості товару протягом 15 днів після отримання проформи-інвойса від постачальника; 80% покупець сплачує протягом 90 днів від дати, вказаної у коносаменті.

При цьому, щодо зауважень відповідача стосовно того, що документи надано не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема, відповідно до п.6.1 контракту від 25 липня 2018 року №MILN1807 оплата та порядок оплати за товар здійснюється відповідно до специфікації, яка не надана; доповнення до контракту від 19 грудня 2018 року №6 не стосується даної партії товару та містить іншу загальну вартість товару 19570 доларів США та видане на іншу кількість товару - 18000 кв. м.; крім того, інші 80% суми за товар зазначено про можливу передоплату, однак до митного оформлення таке платіжне доручення не надано; платіжне доручення від 26 грудня 2018 року №41 не стосується даної партії товару, оплата 20% не відповідає розрахунку від даної партії товару та проформа інвойс №1815055Х від 19 грудня 2018 року, яка вказана у платіжному дорученні в графі призначення платежу не надано, суд зазначає наступне.

Відповідно до комерційного інвойсу від 21 січня 2019 року №1815055Х позивачу поставлено товар загальною кількістю 17204,00 кв. м. та загальною вартістю 19652,60 доларів США, що відповідає вимогам додатку №6 до контракту №MILN1807, в якому зазначено про можливу похибку у розмірі 10%.

Судом відхиляються доводи відповідача щодо ненадання специфікації, оскільки додаток №6 до контракту містить всі відомості відповідно до умов контракту №MILN1807, крім зазначення терміну «специфікація», які ідентифікують його як специфікацію до вказаного контракту.

Крім того, продавцем товару на запит позивача надано лист від 15 лютого 2019 року з поясненнями щодо розбіжностей, відповідно до якого менша кількість відвантаженого товару обумовлена обмеженою місткістю вантажного контейнера, комерційний інвойс виставлений на фактичну кількість відвантаженого товару.

З урахуванням зазначеного, позивачем платіжним дорученням від 26 грудня 2018 року №41 у сумі 3914,00 доларів США сплачено 20% від суми, зазначеної у проформі-інфойсі від 19 грудня 2018 року №1815055Х, в якому зазначено, що позивачу поставлено товар загальною кількістю 17204,00 кв. м. та загальною вартістю 19652,60 доларів США.

Щодо доводів відповідача про не включення страхової суми до митної вартості товарів, суд зазначає, що у довідці про транспортно-експедиційні витрати ТОВ «Сигейт» від 15 березня 2019 року вказано, що транспортні витрати по коносаменту № WMS19013155 становлять 57835,00 грн.; відповідно до рахунку від 15 березня 2019 року №983, вартість міжнародного морського перевезення у складі фрахту та страхування вантажу становить 57835,00 грн.

З наведеного вбачається, що вартість витрат на транспортування включена до загальної вартості витрат по транспортуванню вантажу (партії товару) та відповідно у складі транспортних витрат включена до митної вартості товарів згідно додатку №6 до контракту.

В якості спростування доводів відповідача щодо відсутності належного перекладу експортної декларації позивачем долучено до матеріалів справи переклад товарно-експортної митної декларації Китайської Народної Республіки №000054950 (порт Циндао), виконаний перекладачем Квасницькою Д.В . та посвідчений приватним нотаріусом КМНО Литвиною Л.О. 19 квітня 2019 року №24934, що відповідає перекладу, наданому позивачем до Митниці.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, відповідач, на якого покладено тягар доказування в адміністративному процесі, не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності неприйняття в якості доказів наявності розбіжностей та непідтвердження всіх числових значень складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, як і відсутні докази невключення страхової суми до митної вартості товарів.

В свою чергу, як підтверджено матеріалами справи та зазначено судом, позивачем надано до митного органу докази в спростування викладених у спірному рішенні доводів.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що висновок відповідача щодо відсутності документів у повному обсязі і які містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не відповідає фактичним обставинам справи.

Інших розбіжностей у поданих до митного оформлення документах у спірних рішеннях про коригування митної вартості не зазначено.

Водночас, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, митну вартість товару, що імпортується скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу. Визначена митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого вже здійснене.

Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару".

Проте, суд вказує, що вказана графа оскаржуваних рішень не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована.

Відповідно до частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, що визначає обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: - неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); - невірно проведений розрахунок митної вартості; - невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Зі змісту оскаржуваного рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що вони не містять наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За вказаних обставин суд приходить висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості. Натомість, на думку суду, надані позивачем до митного оформлення документи спростовують сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Одним із принципів здійснення державної митної справи є такий принцип, як додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (пункт 7 частини першої статті 8 Митного кодексу України). У контексті процедури перевірки заявленої митної вартості під час митного контролю та митного оформлення згаданий принцип означає обов`язок органу доходів і зборів вживати заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із попередньою оцінкою, даною органом доходів і зборів доказам у справі (тобто документам, доданим до митної декларації). Це означає, що орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі. Не наведення у спірному випадку інформації щодо товару, з яким здійснюється порівняння та пояснень щодо самих коригувань суперечить принципу правової визначеності та не дозволяє декларанту спростувати наведену митним органом інформацію.

З огляду на зазначене вбачається, що надані позивачем відомості та документи не дають підстав для сумніву щодо повноти та обґрунтованості числових значень митної вартості товару.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про не надання позивачем додаткових документів на вимогу митниці, оскільки існування правових підстав для витребування у позивача додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, документально не підтверджується.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Однак, переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а обставин, які б впливали на рівень задекларованої вартості товарів, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, подані декларантом позивача документи необхідно вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару з урахуванням чого позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення №UA125110/2019/110011/2 від 19 березня 2019 року про коригування митної вартості товарів, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00097 від 19 березня 2019 року є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено відсутність підстав для скасування оскаржуваних рішення та карток відмови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «СІЕТ» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов приватного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні імпортно-експортні технології» - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби №UA125110/2019/110011/2 від 19 березня 2019 року про коригування митної вартості товарів, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00097 від 19 березня 2019 року.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні імпортно-експортні технології» (вул. Саратовська, буд. 37, оф. 5, м. Київ, 03190, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної фіскальної служби (Міжнародний аеропорт "Бориспіль", м. Бориспіль, 08307, ).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова