Справа № 260/1336/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/8998/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі № 260/1336/18 (головуюча суддя Плеханова З.Б., судді Скраль Т.В., Гебеш С.А., час ухвалення 11:03 год., м. Ужгород, повний текст складений 11 липня 2019 року) за адміністративним позовом комунального підприємства ,,Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода до Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна служба геології та надр України, Прокуратура Закарпатської області, Закарпатська обласна державна адміністрація, Закарпатська обласна рада, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2019 року комунальне підприємство ,,Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 30.08.2018 № 502 ,,Про затвердження генерального плану сільського населеного пункту села Коритняни Ужгородського району.

Рішенням від 11 червня 2019 року Закарпатський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Визнав протиправним та скасував рішення 21 сесії 7 скликання Коритнянської сільської ради від 30.08.2018 № 502 ,,Про затвердження генерального плану сільського населеного пункту села Коритняни, Ужгородського району.

Також суд стягнув на користь Комунального підприємства ,,Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Коритнянська сільська рада подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд помилково застосував норми Закону України ,,Про стратегічну екологічну оцінку, який на час ухвалення сільською радою рішення від 30.08.2018 № 502 ще не набрав чинності.

Необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону є позиція суду щодо задоволення позовних вимог КП ,,Водоканал міста Ужгорода в повному обсязі, в той час як обґрунтування позовних вимог полягало тільки в ніби-то невідповідності законодавству містобудівної документації - генерального плану села Коритняни лише в частині конкретної території, а саме - території розміщення житлового кварталу (житлової території) у мікрорайоні ,,Радіоцентр села Коритняни у зоні знаходження другого поясу зони санітарної охорони водозабору ,,Минай.

По суті, суд першої інстанції скасував документ - генеральний план населеного пункту в цілому, який спричиняє настання відповідних прав та обов`язків для всього населення села, підприємств та організацій, в окремих його частинах.

Також, на думку відповідача, помилковим є твердження суду щодо неналежного інформування громадськості про проведення громадських слухань. Позивач не є суб`єктом, який може брати участь в обговоренні містобудівної документації, однак, приймав активну участь в такому обговоренні, надавав свої зауваження та пропозиції, брав участь у засіданнях містобудівної ради.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на доводи відповідача про те, що відповідно до положень містобудівної документації, що містяться у пояснювальній записці розробника містобудівної документації, який є сертифікованим спеціалістом, у розділі обґрунтування розміщення житлових територій в селі Коритняни запроектоване будівництво 485 індивідуальних житлових будинків, з них в ІІ зону ЗСО водозабору ,,Минай потрапляє 335 ділянок, в районі кварталів житлової забудови водозабір ,,Минай має спостережні свердловини, видобуток води в цій частині водозабору не здійснюється. Генеральним планом передбачене виокремлення територій суворого режиму свердловин (спостережних) радіусом 30 м.

Розробник документації встановив, що КП ,,Водоканал міста Ужгорода не здійснило встановлення меж І, ІІ та ІІІ поясів ЗСО через землевпорядну організацію. В кадастрі відсутня інформація про межі І, ІІ та ІІІ поясів ЗСО, І-й пояс ЗСО навколо деяких свердловин не огороджений.

Розробник проекту також встановив, що у чинному законодавстві відсутня пряма заборона для відведення територій ІІ та ІІІ поясів ЗСО під індивідуальне житлове будівництво.

Крім того, розробник проекту, з метою дотримання необхідних вимог при проектуванні будівель у ІІ поясі ЗСО, передбачив особливості планування та забудови, а саме: влаштування централізованого водопостачання, централізованої фекальної каналізації в безшовному варіанті з пластмасових паяних труб та пластмасових колодязів та інше.

Позовні вимоги та доводи позивача базуються тільки на припущеннях та кресленнях посадових осіб позивача, які не є належними спеціалістами. Ні сторони, ні суд не залучали відповідних кваліфікованих (ліцензованих) спеціалістів, які в силу своїх окремих технічних знань змогли б підтвердити наявність порушення ІІ охоронної зони.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що права позивача спірним рішення сільської ради не порушені, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

КП ,,Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода, прокуратура Закарпатської області, Закарпатська обласна рада, треті особи на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких спростовуються доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права. При цьому просять відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Представники відповідача та третіх осіб на стороні відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримали вимоги апеляційної скарги та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Представники позивача та третіх осіб на стороні позивача заперечили вимоги апеляційної скарги та просять відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 09 жовтня 2003 року комунальне підприємство ,,Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода отримало спеціальний дозвіл за № 3237 на користування надрами з метою видобування підземних вод для господарсько-питного водопостачання м. Ужгорода в межах родовища Ужлаторицьке на ділянках ОСОБА_8 та Галоч до 09.10.2018 року.(т.1, а.с.38, т.3, а.с.7-9).

07 березня 2019 року Державна служба геології та надр України видала Наказ ,,Про продовження строку дії спеціальних дозволів на користування надрами, яким позивачу продовжено строк дії дозволу на 20 років для видобування питних підземних вод ділянки ,,Минай з переліком свердловин( т. 2, а.с. 207-209)

Коритнянська сільська рада листом за № 186/02-31 від 26 квітня 2018 року звернулась до комунального підприємства ,,Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода з повідомленням про розроблення генерального плану с. Коритняни та с. Кінчеш та з одночасним проханням розглянути проектні рішення генеральних планів, надати рекомендації щодо використання територій для містобудівельних потреб, розглянути питання ліквідації застарілих, недіючих, аварійних свердловин свердловин водозабору ,,Минай та зміни меж II та III поясу зон санітарної охорони (т.1, а.с.14).

02 травня 2018 року листом № 828 позивач пояснив сільській раді приписи діючого законодавства у сфері питної води та питного водопостачання, що відповідає Водному Кодексу України, Кодексу України ,,Про надра, Законів України ,,Про охорону навколишнього природного середовища, ,,Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення, ,,Про питну воду та питне водопостачання. При цьому у своїй відповіді позивач підтвердив, що на підставі діючих нормативно-правових актів жодних змін у площі території другого поясу зони санітарної охорони водозабору підземних вод ,,Минай проводити неможливо (т.1, а.с.15-16).

13 червня 2018 року Коритнянська сільська рада надіслала лист за № 291/02-31 на адресу позивача щодо наміру погодити відведення під житлову забудову землі, що віднесені до II та III поясу зони санітарної охорони водозабору підземних вод ,,Минай у зв`язку із дефіцитом територій.(т.1, а.с.17).

Комунальне підприємство листом № 1131 від 21.06.2018 року роз`яснило неможливість відведення земель, що знаходяться у II та III поясі ЗСО під житлову забудову. При цьому зазначило, що ділянка ,,Минай Ужлаторицького родовища прісних підземних вод згідно Постанови КМУ від 12.12.1994 року № 827 ,,Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення відноситься до родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, а межі II поясу ЗСО є межами родовища питних підземних вод загальнодержавного значення, а тому жодних змін у площі території другого поясу зони санітарної охорони водозабору підземних вод ,,Минай проводити неможливо (т.1, а.с.18-23).

20 липня 2018 року відбулося засідання архітектурно-містобудівної ради, на якому розглядалися проекти містобудівної документації сіл Кінчеш та Коритняни, що відображено у протоколі №4 та з врахуванням зауважень, внесених позивачем було прийнято рішення: - ,,Коритнянській сільській раді доопрацювати проект генерального плану та плану зонування с. Коритняни згідно із зауваженнями та пропозиціями членів архітектурно-містобудівної ради та надати містобудівну документацію для повторного розгляду, відповідно до вимог чинного законодавства.

Під час обговорення проекту на архітектурно-містобудівній раді, розробником плану було зауважено, що у плані були враховані усі раніше отримані зауваження, за виключенням зауважень, що стосувалися винесення проектної забудови за межі другого поясу санітарної охорони водозабору ,,Минай. Задля встановлення обмежень, що заносяться до Державного земельного кадастру необхідно отримати дозвіл від Коритнянської сільської ради на виготовлення проектів землеустрою та затвердити їх в установленому законом порядку (т.1, а.с.24-26).

Згідно рішення Закарпатської обласної ради народних депутатів від 22.01.1980 року, додатком № 1 встановлені зони санітарної охорони І поясу, а додатком № 2 встановлені зони санітарної охорони II поясу, а саме: Минайський водозабір - по 300 метрів в кожну сторону від меж першого поясу станції другого підйому і артезіанських свердловин.(т.1 а.с.33-37).

Коритнянська сільська рада Ужгородського району звернулася до Управління Держгеокадастру у Закарпатській області із запитом від 23.07.2018 року № 373/02-31 про надання інформації щодо наявності обмежень у використанні земельних ділянок, які знаходяться на території Коритнянської сільської ради, де просила надати також інформацію про реєстрацію в держгеокадастрі меж 1-го, 2-го та 3-го поясу ЗСО водозабору ,,Минай КП ,,Водоканал міста Ужгорода, надати межі або географічні координати контурних точок меж 1-го, 2-го та 3-го поясу ЗСО водозабору.(т.1, а.с.85).

У відповідь на запит сільської ради Управління Держгеокадастру у Закарпатській області у листі від 30.07.2018 року повідомило сільську раду про відсутність обмежень у використанні земель, які розташовані на території даних адміністративно-територіальних одиниць до Державного земельного кадастру не внесені. (т.1, а.с.86-89).

Аналогічний запит був направлений відповідачем і до Басейного управління водних ресурсів річки Тиса, яке листом від 27.07.2018 року повідомило сільську раду про відсутність інформації про облік затверджених паспортів водних об`єктів, а також про відсутність державних гідротехнічних споруд на території Коритнянської сільської ради, відсутність на балансі Ужгородського МУВГ (т.1, а.с.90-92).

Відповідна інформація була предметом обговорення під час проведення громадських слухань щодо обговорення та схвалення проекту Генеральних планів с. Коритняни та Кінчеш 16 серпня 2018 року, що відображено у протоколі громадських слухань.(т.1, а.с.75-79)

Вказані вище громадські слухання були скликані згідно розпорядження Коритнянського сільського голови Ігоря Бадиди від 11 липня 2018 року № 35а/02-03 ,,Про проведення громадських слухань.(т.2, а.с.185)

Повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості по проектам генеральних планів с. Кінчеш та с. Коритняни було розміщене у газеті Новини Закарпаття на 3 сторінці від 07 липня 2018 року за № 50 (т.2, а.с.187 )

15 серпня 2018 року на повторному засіданні архітектурно-містобудівної ради було повторно розглянуто проекти містобудівної документації сіл Кінчеш та Коритняни, за наслідками якого сформовано зауваження (27-32): 1. Винести перспективні квартали житлової та громадської забудови за межі II поясу ЗСО водозабору ,,Минай. 2. Вказати в текстовій та графічній частині всі обмеження щодо використання земельних ділянок, які потрапляють у межі II поясу ЗСО.

При цьому було прийняте рішення: ,,Коритнянській сільській раді доопрацювати проект генерального плану та плану зонування с. Коритняни згідно із зауваженнями та пропозиціями членів архітектурно-містобудівної ради та надати містобудівну документацію для повторного розгляду, відповідно до вимог чинного законодавства.

Однак, 30.08.2018р. Коритнянська сільська рада на 21-й сесії 7 скликання прийняла рішення за № 502 ,,Про затвердження генерального плану сільського населеного пункту села Коритняни Ужгородського району (т.1, а.с.42).

Суд першої інстанції також встановив, що в листі від 21.08.2018 року у відповідь на лист позивача від 21.01.2018 року щодо розгляду проекту ,,Зони санітарної охорони водозабору ,,Минай Державна служба геології та надр України вказала, що забороняється розміщення на території поясів ЗСО об`єктів нового будівництва, реконструкції об`єктів цивільного та промислового призначення без відповідної еколого-санітарної експертизи проектів. ( т. 2, а.с. 210-211)

Згідно ситуаційного плану проекту головного інженера Брежнєва М.Г. та розробника ОСОБА_9 вказані затверджені зони санітарної охорони ,,Минай із позначенням свердловин, проектних меж 2-го та 3-го поясів.( т. 2, а.с 214).

Згідно Довідки Ужгородської міської ради об`єкти питного водопостачання і водовідведення та мережі згідно вказаного переліку знаходяться у комунальній власності міста Ужгород та закріплені за КП ,,Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода на праві повного господарського відання, зокрема: водозабір ,,Минай у комплексі з РЧВ та свердловинами ( 21 шт).( т. 2, а.с. 204)

В інформаційній довідці Закарпатського геолого-гідрогеологічного центру за № 05/19 від 12.03.19 зазначено, що у 2008 році зареєстровані паспорти 22 свердловин водозабору ,,Минай, що знаходяться на балансі КП ,,Водоканал м. Ужгород.( т. 2 а.с. 206).

В судовому засіданні суд першої інстанції дослідив Генеральний план села Коритняни : його текстовий та графічні матеріали. ( т. 3, а.с. 16-77).

В газеті ,,Закарпатські оголошення № 33-34( 855) за 18-31 серпня 2017 року міститься оголошення про початок розроблення Коритнянською сільською радою генерального плану села Коритняни. Зауваження і пропозиції приймаються у письмовому вигляді протягом одного місяця з дати розміщення даного оголошення за вказаною адресою та телефоном.( т. 3, а.с. 79)

В газеті ,,Новини Закарпаття ( НЗ) № 50 ( 4761) за 7 липня 2018 року відповідач опублікував оголошення про проведення громадського обговорення проектів генеральних планів с. Коритняни і с. Кінчеш. Пропозиції приймаються на електронну пошту до 16.08.2018 року до 09-00 години. Проводитимуться громадські обговорення 16.08.2018 року о 09-00 годині в приміщенні Коритнянської сільської ради.( т. 3 а.с. 83-84).

В газеті ,,Новини Закарпаття № 61( 4772) від 14 серпня 2018 року сільська рада опублікувала уточнення до оголошення, надрукованого 14.07.2018 року в газеті ,,Новини Закарпаття № 51 від 14.07.2018 року, де вказано, що з метою розроблення містобудівної документації, планування території на місцевому рівні Коритнянська сільська рада оголошує про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості при розробленні Генерального плану с. Коритняни Ужгородського району. Замовник - Коритнянська сільська рада. Підстава - рішення № 259 ,,Про скасування рішення № 544 від 29 травня 2017 року та рішення № 260 ,,Про розробку генерального та детального плану населеного пункту села Коритняни Ужгородського району. Місце ознайомлення-Коритнянська сільська рада до 16.08.2018 року. ОСОБА_10 особа-землевпорядник ОСОБА_7 .. Пропозиції щодо генеральних планів приймаються на електронну пошту Коритнянської сільської ради до 16.08.2018 року. Презентація та прилюдне експонування генеральних планів відбудеться 16.08.2018 року в приміщенні Коритнянської сільської ради.( т. 2 а.с. 81-82).

У Протоколі громадських обговорень від 16 серпня 2018 року зазначено, що процедура оголошення була дотримана , було опубліковано оголошення в газетах та на сайті сільської ради , але за цей час ніяких зауважень та пропозицій не надходило.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI ,,Про регулювання містобудівної діяльності генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану. Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану (ч.1).

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Для населених пунктів з чисельністю населення до 50 тисяч осіб генеральні плани можуть поєднуватися з детальними планами всієї території таких населених пунктів (ч.1).

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради (ч.5).

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада (ч.6).

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк: 1) подають пропозиції до проекту відповідного місцевого бюджету на наступний рік або про внесення змін до бюджету на поточний рік щодо потреби у розробленні містобудівної документації; 2) визначають в установленому законодавством порядку розробника генерального плану населеного пункту, встановлюють строки розроблення та джерела його фінансування; 3) звертаються до обласної державної адміністрації, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (для міст обласного та республіканського Автономної Республіки Крим значення), центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (для міст Києва та Севастополя), щодо визначення державних інтересів для їх урахування під час розроблення генерального плану населеного пункту; 4) повідомляють через місцеві засоби масової інформації про початок розроблення генерального плану населеного пункту та визначають порядок і строк внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами; 5) забезпечують попередній розгляд матеріалів щодо розроблення генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівними радами відповідного рівня; 6) узгоджують проект генерального плану населеного пункту з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, з метою врегулювання питань планування територій у приміських зонах (ч.7).

Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років. Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту. Питання про дострокове внесення змін до генерального плану населеного пункту може порушуватися за результатами містобудівного моніторингу перед відповідною сільською, селищною, міською радою відповідною місцевою державною адміністрацією. У разі виникнення державної необхідності рішення щодо доцільності внесення змін до генерального плану населеного пункту приймається Кабінетом Міністрів України (ч.9).

Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання (ч.10).

Матеріали генерального плану населеного пункту не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів генерального плану населеного пункту забезпечується відповідно до вимог Закону України ,, Про до ступ до публічної інформації шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, у загальнодоступному місці у приміщенні органу місцевого самоврядування(ч.11).

Таким чином, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту, розроблення та затвердження якого відноситься до компетенції відповідної ради.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 12 Закону України ,,Про основи містобудування до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій. До компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території; визначення територій для містобудівних потреб; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж населених пунктів відповідно до закону.

За правилами пункту 42 частини першої статті 26 Закону України ,,Про місцеве самоврядування питання затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Суд першої інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем вимог ч.5 ст. 17 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності, оскільки згідно генерального плану села Коритняни замовником розроблення генерального плану є Коритнянська сільська рада, а не її виконавчий комітет.

Відповідно до частини шостої статті 17 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Порядок розроблення містобудівної документації, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 листопада 2011 року № 290 (далі - Порядок № 290).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 290 рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Згідно з пунктом 4.3. Порядку № 290 замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є: при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; при розробленні детального плану території, яка розташована за межами населеного пункту, - районна державна адміністрація, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

На підставі аналізу наведених правових норм, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що Коритнянська сільська рада Ужгородського району наділена повноваженнями щодо замовлення та затвердження містобудівної документації села Коритняни, зокрема, генерального плану.

Такі висновки колегії суддів узгоджуються з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 21 червня 2018 року у справі № 836/4504/17.

Наведене спростовує висновки суду першої інстанції щодо порушення Коритнянською сільською радою вимог ч. 5 ст. 17 Закону № 3038-VI.

Однією із підстав для скасування рішення сільської ради суд першої інстанції зазначив порушення відповідачем приписів Закону України ,,Про стратегічну екологічну оцінку.

Однак, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції суперечать вимогам частини 1 статті 58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В рішенні від 09 лютого 1999 року у справі № 1-рп/99 Конституційний Суд України роз`яснив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закон України від 20.03.2018 № 2354-VIII ,,Про стратегічну екологічну оцінку набрав чинності 12.04.2018 року, однак, введений в дію 12.10.2018 року, оскільки відповідно до пункту 1 розділу VI ,,Прикінцеві та перехідні положення цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності.

Оскільки оскаржене позивачем рішення № 502 Коритнянська сільська рада ухвалила 30.08.2018, тобто, до ведення в дію Закону № 2354-VIII, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що застосування судом першої інстанції положень цього закону до спірних правовідносин є протиправним.

Також, на думку суду першої інстанції, відповідач допустив порушення норм ст. 21 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності в частині проведення громадських слухань.

Статтею 21 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності передбачено, що громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій (ч.1).

Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється (ч.2).

Сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи зобов`язані забезпечити: 1) оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками;

2) оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні та доступ до цієї інформації громадськості; 3) реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні (у разі її утворення); 4) узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію; 5) оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні (ч.3).

Оприлюднення проектів генеральних планів, планів зонування територій, детальних планів територій здійснюється не пізніш як у місячний строк з дня їх надходження до відповідного органу місцевого самоврядування (ч.4).

Оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні є підставою для подання пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування (ч.5).

Пропозиції громадськості мають бути обґрунтовані в межах відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, будівельних норм, державних стандартів і правил та надаватися у строки, визначені для проведення процедури громадських слухань.

Пропозиції, надані після встановленого строку, не розглядаються (ч. 6).

Пропозиції до проектів містобудівної документації на місцевому рівні мають право надавати: 1) повнолітні дієздатні фізичні особи, які проживають на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; 2) юридичні особи, об`єкти нерухомого майна яких розташовані на території, для якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; 3) власники та користувачі земельних ділянок, розташованих на території, щодо якої розробляється документація, та на суміжній з нею; 4) представники органів самоорганізації населення, діяльність яких поширюється на відповідну територію; 5) народні депутати України, депутати відповідних місцевих рад (ч.7).

Для розгляду спірних питань, що виникають у процесі громадських слухань, може утворюватися погоджувальна комісія. До складу погоджувальної комісії входять: 1) посадові особи відповідного органу місцевого самоврядування; 2) представники органу земельних ресурсів, природоохоронного і санітарно-епідеміологічного органу, органу містобудування та архітектури, охорони культурної спадщини та інших органів; 3) представники професійних об`єднань та спілок, архітектори, науковці; 4) уповноважені представники громадськості, які обираються під час громадських слухань. Кількість представників громадськості має становити не менше 50 відсотків і не більше 70 відсотків загальної чисельності комісії. Головою погоджувальної комісії є посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування. Погоджувальна комісія протягом двох тижнів після її створення розглядає спірні питання, зафіксовані у протоколі громадських слухань, та ухвалює рішення про врахування або мотивоване відхилення цих пропозицій (зауважень). Засідання погоджувальної комісії є правомочним, якщо у ньому взяли участь не менше двох третин її членів (з них не менше половини представників громадськості). Рішення погоджувальної комісії приймається більшістю присутніх членів та оформлюється відповідним протоколом. У разі неспроможності погоджувальної комісії врегулювати спірні питання між сторонами остаточне рішення приймає відповідний орган місцевого самоврядування. Урегульовані погоджувальною комісією спірні питання між сторонами або прийняті відповідним органом місцевого самоврядування рішення є підставою для внесення змін до проекту відповідної документації (ч.8).

Оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється у двотижневий строк з дня їх прийняття шляхом опублікування в засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення таких рішень на офіційних веб-сайтах цих органів. Особи, які оприлюднюють проекти генеральних планів населених пунктів, зонування територій, детальних планів територій, є відповідальними за їх автентичність(ч.9).

Фінансування заходів щодо врахування громадських інтересів здійснюється за рахунок органів місцевого самоврядування (ч.10).

Порядок проведення громадських слухань визначає Кабінет Міністрів України (ч.11).

Порядок проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 555 (далі - Порядок № 555).

Відповідно до пунктів 7, 8 Порядку № 555 пропозиції до проектів містобудівної документації мають право подавати: повнолітні дієздатні фізичні особи, які проживають на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; юридичні особи, об`єкти нерухомого майна яких розташовані на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; власники та користувачі земельних ділянок, розташованих на території, щодо якої розроблено проект містобудівної документації, та на суміжних з нею територіях; представники органів самоорганізації населення, діяльність яких поширюється на відповідну територію; народні депутати України, депутати відповідних місцевих рад; пропозиції, подані особами, не визначеними пунктом 7 цього Порядку, або подані після встановленого органом місцевого самоврядування строку, залишаються без розгляду.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку, що позивач - КП ,,Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода не є суб`єктом, який має право подавати пропозиції до проектів містобудівної документації, оскільки не має належним чином зареєстрованих у відповідних державних реєстрах ні об`єктів нерухомого майна ні земельних ділянок, розташованих на території Коритнянської сільської ради, ні суміжних земельних ділянок, а тому питання дотримання відповідачем чи не дотримання порядку проведення громадських слухань з приводу генерального плану не порушує права позивача.

Поряд з цим, колегія суддів визнає необхідним відзначити, що Коритнянською сільською радою були дотримані вимоги законодавства щодо проведення громадських слухань з питань розроблення та затвердження генерального плану села Коритняни.

Так, сільський голова 11 липня 2018 року видав розпорядження за № 35а/02-03 про проведення громадських слухань щодо обговорення проекту генерального плану с. Коритняни; сільська рада поміщала в засобах масової інформації оголошення про початок розроблення генерального плану та можливість надання зауважень та пропозицій та про презентацію та прилюдне експонування генерального плану 16.08.2018 в приміщенні Коритнянської сільсради; 16 серпня 2018 року сільська рада провела громадські слухання щодо обговорення та схвалення проекту Генеральних планів с. Коритняни та Кінчеш , що відображено у протоколі громадських слухань.(т.1, а.с.75-79, т.3 а.с. 78, 79,81, 83).

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні й конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Основного Закону України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

За змістом частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 щодо ,,порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття ,,охоронюваний законом інтерес. Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що ,,поняття ,,охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.

При цьому, колегія суддів зазначає, що безпосереднє порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача має бути наявним на час ухвалення чи прийняття такого рішення суб`єктом владних повноважень. Відсутність порушеного права є підставою для відмови у позові.

Порушення своїх прав КП ,,Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода мотивує наявністю законодавчої заборони відведення земель, що знаходяться у II та III поясі ЗСО під житлову забудову. Розміщення житлової забудови в межах II та III поясу ЗСО, на думку позивача, може призвести до забруднення підземних вод, що використовуються для водопостачання міста Ужгород.

При цьому позивач посилається на вимоги Водного кодексу України, Кодексу України ,,Про надра, Законів України ,,Про охорону навколишнього природного середовища, ,,Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення, ,,Про питну воду та питне водопостачання.

Дослідивши норми зазначених законів, колегія суддів встановила, що за змістом ст. 93 Водного кодексу України з метою охорони водних об`єктів у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб встановлюються зони санітарної охорони, які поділяються на пояси особливого режиму.

Межі зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюються місцевими радами на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.

Режим зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 4 ст. 36 Закону України від 10.01.2002 № 2918-III ,,Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення у межах другого поясу зони санітарної охорони забороняється: розміщення складів пально-мастильних матеріалів, пестицидів та мінеральних добрив, накопичувачів промислових стічних вод, нафтопроводів та продуктопроводів, шламосховищ та інших об`єктів підвищеної небезпеки, що створюють небезпеку хімічного забруднення вод; використання хімічних речовин без дозволу державної санітарно-епідеміологічної служби; розміщення кладовищ, скотомогильників, полів асенізації та фільтрації, зрошувальних систем, споруд підземної фільтрації, гноєсховищ, силосних траншей, тваринницьких і птахівничих підприємств та інших сільськогосподарських об`єктів, що створюють загрозу мікробного забруднення води, а також розміщення полігонів твердих відходів, біологічних та мулових ставків; зберігання і застосування пестицидів та мінеральних добрив; розорювання земель (крім ділянок для залуження і залісення), а також заняття садівництвом та городництвом; осушення та використання перезволожених і заболочених земель у заплавах річок; заготівля деревини в порядку рубок лісу головного користування; видобування з водного об`єкта піску та проведення інших днопоглиблювальних робіт, не пов`язаних з будівництвом та експлуатацією водопровідних споруд; влаштування літніх таборів для худоби та випасання її ближче ніж за 300 метрів від берега водного об`єкта; закачування відпрацьованих (зворотних) вод у підземні горизонти, підземне складування твердих відходів та розробка надр землі; забруднення територій сміттям, гноєм, відходами промислового виробництва та іншими відходами.

Аналогічні вимоги містять пункт 15.3.3.1 ДБН В.2.5.-74.2013, пункт 7 Постанови КМ України від 18.12.1998 № 2024 ,,Про правовий режим зон санітарної охорони водних об`єктів.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла переконання щодо відсутності законодавчо встановленої заборони розміщення житлової забудови в межах II та III поясу ЗСО.

Норми Кодексу України ,,Про надра, Законів України ,,Про охорону навколишнього природного середовища, ,,Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення також не містять такої заборони.

Враховуючи наведене, колегія суддів визнає голослівними та надуманими доводи позивача щодо законодавчо встановленої заборони розміщення житлової забудови в межах II та III поясу ЗСО водозабору ,,Минай, що свідчить про відсутність порушення оскарженим рішенням сільської ради про затвердження генерального плану прав КП ,,Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода .

Доводи суду першої інстанції щодо порушення прав позивача колегія суддів визнає безпідставними, оскільки КП ,,Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода відповідно до спеціального дозволу на користування надрами має право на видобування підземних вод для господарсько-питного водопостачання м. Ужгорода в межах родовища Ужлаторицьке на ділянках ОСОБА_8 та Галоч.

Таке право позивача на видобування підземних вод генеральним планом села Коритняни та оскарженим рішенням сільської ради про затвердження генерального плану жодним чином не обмежене та не порушене.

Навпаки, генеральним планом передбачене виокремлення територій суворого режиму свердловин (спостережних) радіусом 30 м.

Колегія суддів визнає некоректним посилання позивача на ситуаційний план проекту головного інженера Брежнєва М.Г. та розробника Ніщенко Л., на яких, на думку позивача, вказані затверджені зони санітарної охорони ,,Минай із позначенням свердловин, проектних меж 2-го та 3-го поясів, оскільки зони санітарної охорони ,,Минай відповідно до наведених вище норм Водного кодексу України, Закону № 2918-III, Постанови КМ України від 18.12.1998 № 2024 Коритнянською сільською радою не затверджені.

Крім того, до ситуаційного плану позивач не долучив документів (сертифікатів, ліцензій, тощо), що підтверджують повноваження головного інженера Брежнєва М.Г. та розробника Ніщенко Л. на визначення проектних меж 2-го та 3-го поясів зони санітарної охорони водозабору ,,Минай.

В силу приписів ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивач належними та допустимими доказами не довів наявність порушення його прав оскарженим рішенням сільської ради, а тому позов є безпідставним та таким, що не належить до задоволення.

Суд першої інстанції на наведені обставини не звернув належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неправильно застосував норми матеріального права, а саме: застосував закон, який не підлягав застосуванню (Закон України ,,Про стратегічну екологічну оцінку), а також не застосував закон, який підлягав застосуванню (Закон України ,,Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення, який не забороняє житлову забудову в межах II та III поясу ЗСО), а тому колегія суддів визнає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів не встановила порушень вимог чинного законодавства під час ухвалення Коритнянською сільською радою спірного рішення, а тому не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали про звернення до відповідних слідчих органів з метою здійснення перевірки дій посадових осіб Коритнянської сільської ради на вміст ознак кримінального правопорушення.

Однак, даний факт не позбавляє зацікавлених осіб самостійно звернутись з відповідною заявою до компетентних органів.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст.315, ст. ст. 317, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі № 260/1336/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову комунального підприємства ,,Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода до Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.08.2018 № 502 ,,Про затвердження генерального плану сільського населеного пункту села Коритняни Ужгородського району відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 28.11.2019.