Справа № 160/3235/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/3235/19

головуючий суддя І інстанції Віхрова В.С.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року в адміністративній справі № 160/3235/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Державної фіскальної служби України щодо не призначення та не перерахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення III групи інвалідності, відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України та ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію»;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо можливості призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення III групи інвалідності, відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України та ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію»;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України призначити та виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення III групи інвалідності, відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України та ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року адміністративний позов було задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Державної фіскальної служби України щодо не призначення та не перерахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення III групи інвалідності відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України та ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Зобов`язано Головне управління ДФС у Дніпропетровській області подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо можливості призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення III групи інвалідності, відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України та ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Зобов`язано Державну фіскальну службу України призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , одноразову грошову допомогу у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення III групи інвалідності, відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України та ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна фіскальна служба України звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що особовий склад податкової міліції не входить до складу органів внутрішніх справ, та відповідно, на осіб зі складу податкової міліції не розповсюджують правила ст. 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції Закону № 208-VIII (208-19) та п.п. 2 п. 3 Порядку № 850.

Відзив від позивача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на службі в податковій міліції з 2003 року, останнє місце служби та посада: заступник начальника другого оперативного відділу оперативного управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в званні підполковник податкової міліції.

Наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 10.08.2018 року № 512-о, на підставі свідоцтва про хворобу № 7 від 12.07.2018 року військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України в Дніпропетровській області» ОСОБА_1 був звільнений зі служби у податковій міліції в запас Збройних Сил за п.64 «б» (через хворобу).

У свідоцтві про хворобу № 7 від 12.07.2018 р. військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України в Дніпропетровській області» вказано, що захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно Довідки Обласної МСЕК № 1 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААГ №031766 від 02.08.2018 р., позивачу встановлено третю групу інвалідності з 30.07.2018 р.; причина інвалідності: захворювання, пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно Довідки Обласної МСЕК № 1 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №003216 від 02.08.2018 р., ступінь втрати професійної працездатності - 50%; причина втрати професійної працездатності захворювання, пов`язане з проходженням військової служби.

15.08.2018 р. позивач звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із заявою про проведення виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності (ІІІ група), що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Листом від 14.09.2018 року № 57141/10/04-36-04-02-19 ГУ ДФС у Дніпропетровській області, посилаючись на п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, повідомило позивача, що у зв`язку із встановленням йому інвалідності з 30.07.2018 року, тобто після набрання чинності Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-ХІІІ «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію», дія Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2017 року № 707 на нього не поширюється.

Не погоджуючись з такими висновками ГУ ДФС у Дніпропетровській області, 01.11.2018 р. позивачем була подана скарга до ДФС України.

Листом від 03.12.2018 року № /Н/99-99-04-04-02-14 ДФС України повідомила, що працівники податкової міліції проходять службу у складі Державної фіскальної служби України і не належать до органів внутрішніх справ. На сьогодні проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано. Після втрати чинності Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію», проводити розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції законні підстави відсутні. Розгляд матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції буде відновлено після внесення відповідних змін до Податкового кодексу України або прийняття нового нормативно - правого акту.

Не погодившись з обґрунтованістю вказаних доводів відповідачів, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок протиправних дій відповідачів, позивача було позбавлено права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що є протиправним та свідчить про необхідність повного задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Закон України "Про міліцію" втратив чинність 07 листопада 2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року.

Згідно п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

На виконання вимог статті 23 Закону України "Про міліцію", постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п. 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п. 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.

Відповідно до п.п. 7-9 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що за особами, яким під час перебування на службі в органі податкової міліції, встановлено інвалідність, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію".

Як свідчать встановлені обставини справи за результатом розгляду поданих позивачем документів, Головним управління ДФС у Дніпропетровській області було сформовано лист від 02.07.2018 року № 7/12078/8, яким позивача було повідомлено, що оскільки інвалідність позивачу була встановлена з 30.07.2018 року, тобто після набрання чинності Закону України від 13.02.2015 року № 208-ХІІІ «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію», дія Порядку № 707 на останнього не поширюється.

Так, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що за приписами п. 2 Преамбули до Порядку № 850 особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707.

Як вбачається з матеріалів справи, ІII групу інвалідності позивачу встановлено з 30.07.2018 року.

Відтак, право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло у 2018 році, а тому при визначенні права позивача на отримання одноразової грошової допомоги застосуванню підлягають приписи Порядку № 850.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 20.05.2019 у справі № 405/704/17 і враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на втрату чинності Закону України "Про міліцію", внаслідок прийняття Закону України "Про Національну поліцію" та у зв`язку з цим, відсутністю у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки за правилами пункту 15 Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Поряд з вказаним, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що Головне управління ДФС у Дніпропетровській області отримавши заяву позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги, було зобов`язано, виходячи з приписів п.п. 7-8 Порядку № 850, скласти висновок про виплату позивачу одноразової допомоги та направити останній до ДФС України для прийняття відповідного рішення. Не вчинивши зазначені дії, вказаний відповідач фактично вирішив віднесене до іншого органу питання про наявність чи відсутність підстав для проведення позивачу виплати одноразової грошової допомоги, чим порушив права позивача та допустив протиправну бездіяльність.

Також, оскільки Головним управлінням ДФС України у Дніпропетровській області не було складено та направлено до Державної фіскальної служби України висновок про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, то у останньої, в силу приписів п. 9 Порядку № 850, не виникло обов`язку по прийняттю рішення про призначення або у відмови у призначенні грошової допомоги, а тому визнання протиправними дій та зобов`язання Державну фіскальну службу України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, - є передчасним, а відповідно вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності , колегія суддів апеляційного суду вважає, що з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо ненадання висновку про виплату останньому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ-ої групи інвалідності та, як вірно встановлено судом першої інстанції, зобов`язання останнє надати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ-ої групи інвалідності.

Відтак, з огляду на викладені обставини, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необхідності часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частинні визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Державної фіскальної служби України щодо не призначення та не перерахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення III групи інвалідності, відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України та ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» і зобов`язання Державну фіскальну службу України призначити та виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу - відмовивши в їх задоволенні та в цій частині прийняти нову постанову, якою визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо ненадання висновку до Державної фіскальної служби України про можливість призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ-ої групи інвалідності. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року в адміністративній справі № 160/3235/19 скасувати в частині визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Державної фіскальної служби України щодо не призначення та не перерахування ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення III групи інвалідності, відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України та ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» і зобов`язання Державну фіскальної службу України призначити та виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення III групи інвалідності, відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України та ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» - відмовивши в їх задоволенні та в цій частині прийняти нову постанову.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у ненаданні висновку до Державної фіскальної служби України щодо можливості призначення ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення III групи інвалідності, відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України та ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію».

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року в адміністративній справі № 160/3235/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов