Справа № 160/10425/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЛІ ГРУП» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна фіскальна служба України про визнання дій незаконними та скасування постанови,-
24.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРЛІ ГРУП» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна фіскальна служба України, в якій просило:
- визнати незаконними дії виконавчої служби та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.10.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 59811536, відкритого на підставі виконавчого листа від 16.07.2019 року по справі № 160/1583/19;
- поновити виконавче провадження № 59811536 за виконавчим листом від 16.07.2019 року по справі № 160/1583/19;
В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що постанова про закінчення виконавчого провадження № 59811536 від 08.10.2019, винесена на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки Державною фіскальною службою України не було фактично виконано в повному обсязі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 по справі №160/1583/19 у відповідності до виконавчого листа від 16.07.2019, а посадова особа відповідача не вчинила всіх дій, спрямованих на перевірку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом для підтвердження наявності підстави для закінчення виконавчого провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 було відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву.
Суд звертає увагу, що станом на 28.11.2019 відповідач своїм правом щодо надання відзиву на позовну заяву, передбаченим ч.5 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, а тому, у відповідності до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 по справі №160/1583/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЛІ ГРУП» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково. Зокрема, зобов`язано Державну фіскальну службу України вилучити з даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість інформацію про Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРЛІ ГРУП»: «Дата операції: 27.02.2018 року 18:13:20; Тип операції: Реєстрація перевищення ПЗ над сумою податку; Номер документа: Перевищення/11.2017; Дата документа: 27.02.2018 року 18:13:06; сума операції: 160001 грн.»; зобов`язано Державну фіскальну службу України відновити/збільшити в даних системи електронного адміністрування ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЛІ ГРУП» реєстраційний ліміт на суму 160001 грн. та відобразити відповідне збільшення в СЕА ПДВ.
Зазначене рішення суду набрало законної сили 27.06.2019 і на його підставі 16.07.2019 Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист.
15.08.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим Олександром В`ячеславовичем було відкрито виконавче провадження №59811536 і винесено відповідну постанову із встановленим строком протягом 10 робочих днів для виконання рішення суду.
08.10.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим Олександром В`ячеславовичем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №59811536 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із виконанням рішення в повному обсязі.
Вважаючи зазначену постанову про закінчення виконавчого провадження №59811536 від 08.10.2019 протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 2 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).
За приписами ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом
Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 39 Закону № 1404-VIII).

Так, судом встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження №59811536 від 08.10.2019 була винесена державним виконавцем на підставі листа Державної податкової служби України від 03.10.2019 №879/5/99-00-04-02-04-16, в якому зазначено, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 у справі №160/1583/19 виконано у повному обсязі.

Проте, суд звертає увагу, що зазначений лист Державної податкової служби України від 03.10.2019 №879/5/99-00-04-02-04-16 містить лише посилання на виконання рішення і частковий витяг з реєстру операцій ПДВ у СЕА ПДВ, з якого вбачається, що ДФС України 11.06.2019 було проведено ідентичну операцію «Перевищення/11.2017», де відмінністю стало лише від`ємне значення суми операції, а саме внесено до даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість інформацію про ТОВ «ОРЛІ ГРУП»: «Дата операції: 11.06.2019 20:13:13; Тип операції: Реєстрація перевищення ПЗ над сумою податку; Номер документа: Перевищення/11.2017; Дата документа: 27.02.2018 року 18:13:06; сума операції: -160001 грн.».

Окрім цього, лист Державної податкової служби України №879/5/99-00-04-02-04-16 від 03.10.2019 не містить жодної інформації щодо фактичного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 по справі № 160/1583/19 у відповідності до виконавчого документа, а саме щодо вилучення з даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість відповідної некоректної інформації про позивача, а також відновлення/збільшення в даних системи електронного адміністрування ПДВ позивача реєстраційного ліміту на суму 160 001,00 грн. та відображення відповідного збільшення в СЕА ПДВ.

Однак, з повного витягу, вбачається, що ДФС України не виконало рішення суду, так як 11.06.2019 в період з 20 год. 01 хв. 47 сек, по 20 год. 13 хв. 13 сек. податковою було проведено три операції, а саме:

1. «Дата операції: 11.06.2019 року 20:01:47; Тип операції: Реєстрація РК за Рішенням Комісії - виданого; Номер документа: 148; Дата документа: 22.11.2017 року 00:00:00; сума операції: -143000 грн.» - після цієї операції, сума ліміту позивача збільшилась на 143 000,00 грн., тобто з 116 044,49 грн. до 259 044,49 грн.;

2. «Дата операції: 11.06.2019 року 20:13:13; Тип операції: Реєстрація перевищення ПЗ над сумою податку; Номер документа: Перевищення/11.2017; Дата документа: 27.02.2018 року 18:13:06; сума операції: -160001 грн.» - операція, яка була направлена на виконання рішення суду і вказана податковою у повідомленні до виконавчої служби, яка дійсно збільшила суму ліміту позивача на 160 001,00 грн., тобто з 259 044,49 грн. до 419 045,49 грн.;

3. «Дата операції: 11.06.2019 року 20:13:13; Тип операції: Реєстрація перевищення ПЗ над сумою податку; Номер документа: Перевищення/11.2017; Дата документа: 11.06.2019 року 20:13:13; сума операції: 303001 грн.» - остання операція, здійснена одночасно з попередньою, якою податкова зменшила суму ліміту позивача на суму двох попередніх операцій - 303 001,00 грн., тобто з 419 045,49 грн. до 116 044,49 грн., а саме до суми, яка існувала до здійснення ДФС України усіх трьох операцій, а отже до стану, коли рішення суду є не виконаним.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що 11.06.2019 ДФС України було проведено ряд дій, внаслідок яких було формально та частково виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року по справі №160/1583/19, але одночасно з тим контролюючий орган самостійно здійснив поворот такого виконання.

Проте, у листі Державної податкової служби України від 03.10.2019 №879/5/99-00-04-02-04-16 до відповідача, податкова неправомірно зазначила про те, що рішення виконано, і на підтвердження цього надала витяг щодо проміжної операції, наслідком якої було збільшення ліміту.

Суд зазначає, що приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний був перевірити чи в повному обсязі виконано рішення, згідно із виконавчим документом, чого у даному випадку зроблено не було.

При цьому, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим Олександром В`ячеславовичем не було вчинено жодних дій, спрямованих на здійснення перевірки фактичного виконання судового рішення та відповідності дій, вчинених ДФС України, змісту резолютивної частини рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії виконавчої служби при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження є незаконними, а спірна постанова про закінчення виконавчого провадження, як рішення суб`єкта владних повноважень, не відповідає вимогам та принципам, передбаченим у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийнята необґрунтовано та без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню.

Водночас, вимога позивача щодо поновлення виконавчого провадження №59811536 за виконавчим листом від 16.07.2019 по справі №160/1583/19 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Оскільки судом було визнано незаконними дії виконавчої служби та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.10.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 59811536, відкритого на підставі виконавчого листа від 16.07.2019 року по справі № 160/1583/19, виконавче провадження повинно бути продовжено на тій стадії, на якій воно перебувало до прийняття спірної постанови про закінчення виконавчого провадження. Крім того, державним виконавцем не приймалось рішення про зупинення виконавчого провадження, отже поновлення виконавчого провадження відбувається лише у разі його зупинення.

Крім того, скасування акту суб`єкта владних повноважень означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням.

У свою чергу, невиконання рішення суду та прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з формальних підстав призведе до того, що рішення суду не буде виконане, що суперечить основним принципам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача не надав та не довів наявності підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 59811536, відкритого на підставі виконавчого листа від 16.07.2019 року по справі № 160/1583/19.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Так, в матеріалах справи міститься оригінал платіжного доручення №414 від 22.10.2019, відповідно до якого позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою понесені судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.

Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЛІ ГРУП» задоволені судом частково, то судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 960,50 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЛІ ГРУП» (49043, м.Дніпро, вул.Новгородська, буд. 72, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Городецького, буд. 13, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна фіскальна служба України (04053, м.Київ, Львівська площа, буд. 8, ) про визнання дій незаконними та скасування постанови - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії виконавчої служби та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.10.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 59811536, відкритого на підставі виконавчого листа від 16.07.2019 року по справі № 160/1583/19.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Городецького, буд. 13, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЛІ ГРУП» (49043, м.Дніпро, вул.Новгородська, буд. 72, ) сплачений судовий збір у розмірі 960,50 гривень (дев`ятсот шістдесят грн. 50 коп.) відповідно до платіжного доручення №414 від 22.10.2019, оригінал якого міститься в матеріалах справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко