Справа № 160/5512/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/5512/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року (суддя суду першої інстанції Боженко Н.В.), прийняту в м. Дніпрі, в адміністративній справі № 160/5512/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.12.2018 про відмову у призначенні пенсії, оформлене листом, зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу періоди навчання та роботи, призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 10 вересня 2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року адміністративний позов повернуто.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно не врахував доводи позивача про час отримання оскаржуваної відмови у призначенні пенсії приблизно 17 грудня 2018 року та подання адміністративного позову до закінчення шестимісячного строку 14 червня 2019 року. Позивач зазначає, що за наведеними обставинами суд міг відкрити провадження у справі, а якщо б вони не знайшли свого підтвердження в подальшому, залишити позовні вимоги без розгляду.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що позивач не подав до суду першої інстанції докази, які б достатньо пояснювали поважність пропуску строку або спростовували факт пропуску строку та просить залишити без задоволення скаргу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 червня 2019 року в Дніпропетровський окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 07.12.2018 про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоди навчання та роботи, призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 10 вересня 2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року адміністративний позов залишено без руху, та запропоновано у встановлений строк усунути недоліки, зокрема подати заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали про залишення адміністративного позову без руху позивачем поданий уточнений адміністративний позов разом із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Порушуючи питання поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом позивач зазначив, що 10.09.2018 року звернувся до відповідача із заявою та документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, приблизно 17.12.2018 року отримав лист про відмову в призначенні пільгової пенсії. Після чого, звернувся за правовою допомогою, однак у квітні 2019 року стало відомо, що адвокат не подав позовну заяву, у зв`язку з чим, позивач звернувся до іншого адвоката.

Відповідно до наведених обставин, позивач вважав що ним дотриманий строк звернення до суду з адміністративним позовом, але просив про його поновлення у разі визнання судом строку пропущеним. На підтвердження доводів, викладених у заяві, позивач докази не подавав.

Повертаючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з неповажності наведених позивачем підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду та не усунення недоліків позовної заяви в частині ненадання належних доказів поважності причин пропуску цього строку.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України N 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України офіційне з`ясування всіх обставин у справі є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Суть офіційного з`ясування всіх обставин у справі закріплена ч. 4 ст. 9 КАС України, якою встановлено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Отже, принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи зобов`язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та, відповідно, вирішенні питання про дотримання, чи порушення позивачем цього строку, суду, насамперед, слід з`ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з цим, повертаючи адміністративний позов суд першої інстанції не встановив початок та закінчення перебігу строку звернення до суду з кожною із позовних вимог; не надав жодної оцінки доводам, з якими позивач пов`язує наявність поважності причин можливого пропуску цього строку, отже дійшов висновку про пропуск строку звернення до суду на припущеннях та передчасно.

Позивачем до суду апеляційної інстанції подано копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком по Списку №2» від 07.12.2018, в якому міститься відмітка про отримання позивачем цього листа 21 грудня 2018 року.

Проте суд апеляційної інстанції зауважує, що копія вказаного листа отримана представником позивача у серпні 2019 року, тобто після прийняття оскаржуваного рішення та не могла бути оцінена судом першої інстанції як доказ обставин дотримання строку звернення до суду.

Доводи позивача, що суд міг визнати поважними причинами пропуску строку та відкрити провадження, а в подальшому у разі встановлення обставин передчасності такого висновку залишити позовну заяву на підставі ч. 4 ст. 123 КАС України, колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє, як необґрунтовані, оскільки як встановлено під час апеляційного провадження, суд першої інстанції не встановлював початок та перебіг строку звернення до суду з кожною вимогою.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте необґрунтоване та передчасне рішення про повернення адміністративного позову, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання щодо повернення адміністративного позову, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 320, 321 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року в адміністративній справі № 160/5512/19 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ст. 328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 26.11.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай