Справа № 140/1605/19
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/8482/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Святецького В.В., Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року у справі № 140/1605/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Димарчук Т.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду звернення та скарги та щодо не приведення Правил користування міським пасажирським автомобільним транспортом у м. Луцьку до вимог законодавства України; зобов`язання привести Правила користування міським пасажирським автомобільним транспортом у м. Луцьку до вимог законодавства України та стягнення моральної шкоди у розмірі 147 470,40 грн..

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 21.11.2018 року № 744-1 затверджені Правила користування міським пасажирським автомобільним транспортом у місті Луцьку (далі - Правила). Однак, на переконання позивача, затверджені відповідачем Правила не відповідають чинному законодавству, зокрема, Правилам надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року №176.

Зазначає, що ним 25.02.2019 року направлено звернення до відповідача з проханням внести зміни у Правила користування міським пасажирським автомобільним транспортом у місті Луцьку з метою приведення деяких положень Правил до вимог законодавства. Листом від 14.03.2019 року №Р-372/5-038 відповідач відмовився вносити зміни, мотивуючи свою відмову тим, що термін надання зауважень та пропозицій закінчений.

Вказує також на те, що відповідачем не вчиняються належні дії у зв`язку з порушенням перевізниками прав пасажирів. Так, 18.04.2019 до відповідача направлено скаргу на протиправні дії водія (перевізник КП «Луцьке підприємство електротранспорту»). Листом від 19.04.2019 року №Р-373/7-033 відповідач повідомив, що Управлінням транспорту та зв`язку проведено службове розслідування та від генерального директора КП «Луцьке підприємство електротранспорту» взято пояснення. Позивач вважає такі дії відповідача формальними відписками, оскільки вони не містять дій, передбачених законодавством України, зокрема, щодо притягнення до відповідальності посадових осіб перевізника за статтями 155, 133-1 КУпАП України. Вказує, що бездіяльністю відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у переживаннях та душевних стражданнях та яку він оцінює у розмірі 147 470,40 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення прийняте у зв`язку з неповним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначає, що процедура прийняття відповідачем рішення від 21.11.2018 року №744-1 не є предметом спору у даній справі. Вважає, що суд не розглянув по суті позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Луцької міської ради щодо не приведення Правил користування міським пасажирським автомобільним транспортом у м. Луцьку до вимог законодавства України та не розглянув вимог щодо зобов`язання привести Правила користування міським пасажирським автомобільним транспортом у м. Луцьку до вимог законодавства України.

Судом першої інстанції, на думку апелянта, не враховано того, що відповідач не змінив свого рішення від 21.11.2018 року №744-1, не вжив заходів для припинення неправомірних дій посадових осіб перевізника та притягнення їх до відповідальності. Вважає, що згідно статті 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема статтею 155 КУпАП. Стверджує, що відповідач повинен був направити скаргу до органів Національної поліції та Управління Укртрансбезпеки у Волинській області для складання протоколу, однак цього не зробив.

Відтак, апелянт вважає, що рішення суду є безпідставним та необґрунтованим, а також незаконним та невмотивованим в розумінні статті 242 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що суд першої інстанції, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши всі матеріали справи, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. Вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 21.11.2018 №744-1 затверджені Правила користування міським пасажирським автомобільним транспортом у місті Луцьку.

25.02.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету Луцької міської ради з пропозицією внести ряд змін до Правил користування міським пасажирським автомобільним транспортом у місті Луцьку, так як, на його думку, затверджені правила частково не відповідали законодавству України (а.с. 6)

У відповіді від 14.03.2019 року №Р-372/5-038 виконавчий комітет Луцької міської ради повідомив позивача, що рішення від 21.11.2018 року №744-1 «Про затвердження Правил користування міським пасажирським автомобільним транспортом у м. Луцьку» приймалось у спосіб передбачений Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Термін надання зауважень та пропозицій закінчений.

У разі проведення наступної процедури, передбаченої Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» позивач може надавати свої пропозиції для обговорення на круглих столах за участю представників виконавчого комітету, депутатського корпусу, перевізників та громадських організацій (а.с.7).

18.04.2019 року позивач до виконавчого комітету Луцької міської ради подав скаргу на протиправні дії водія (перевізник КП «Луцьке підприємство електротранспорту»), у якій просив притягнути водія до адміністративної відповідальності (а.с.8).

Листом від 19.04.2019 №Р-372/7-033 виконавчий комітет Луцької міської ради повідомив позивача, що Управління транспорту та зв`язку провело службове розслідування по факту викладеному у скарзі від 08.04.2019. Взято пояснення генерального директора КП «Луцьке підприємство електротранспорту», в якому зазначається, що по факту скарги проведено службове розслідування, а з водія автобуса НОМЕР_1 взято пояснення. До відповіді додано пояснення генерального директора КП «Луцьке підприємство електротранспорту» (а.с.9).

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність під час розгляду звернення та скарги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач належним чином розглянув звернення позивача від 25.02.2019 року та у строк передбачений Законом України «Про звернення громадян» надав обґрунтовану відповідь, а відтак вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду звернення від 25.02.2019 року та зобов`язання вчинити дії, вважав безпідставними.

Також суд першої інстанції не вбачав протиправної бездіяльності відповідача щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 08.04.2019 року, оскільки скарга була розглянута згідно з вимогами Закону України «Про звернення громадян» в межах компетенції відповідача, а заявнику надана відповідь. Вважав, що притягнення до адміністративної відповідальності водія не входить до компетенції відповідача.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України від 05.04.2001 №2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі Закон №2344-III).

Органи місцевого самоврядування входять до системи органів державного регулювання та контролю діяльності автомобільного транспорту. Так, відповідно до частини дев`ятої статті 6 Закону №2344-III органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень (частина друга статті 6 вказаного Закону).

Відповідно до частини шістнадцятої статті 35 Закону №2344-III Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджує Кабінет Міністрів України.

Водночас, Законом України від 17.01.2017 року №1812-VIII статтю 35 Закону №2344-III доповнено частиною сімнадцятою, згідно з якою установлено, що Правила користування міським пасажирським автомобільним транспортом затверджуються відповідним органом місцевого самоврядування. Вони визначають порядок проїзду і його оплати, права та обов`язки пасажирів, а також взаємовідносини перевізників і пасажирів під час надання транспортних послуг, враховуючи особливості транспортної інфраструктури та наявність автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

На виконання повноважень у сфері державного регулювання діяльності автомобільного транспорту постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176 затверджено Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (надалі Правила №176). Ці Правила визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами (пункт 1 Правил у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2007 №1184).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2017 №812 пункт 1 Правил №176 доповнено абзацом наступного змісту: «Порядок проїзду міським пасажирським автомобільним транспортом і його оплати, права та обов`язки пасажирів, а також відносини автомобільних перевізників і пасажирів під час надання транспортних послуг, враховуючи особливості транспортної інфраструктури та наявність автоматизованої системи обліку оплати проїзду, визначаються Правилами користування міським пасажирським автомобільним транспортом, що затверджуються відповідним органом місцевого самоврядування».

На виконання вказаної норми закону, Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 21.11.2018 року №744-1 затверджено Правила користування міським пасажирським автомобільним транспортом (тролейбусом, автобусом) у місті Луцьку.

Вказане рішення відповідача є регуляторним актом, а тому повинно прийматись з дотриманням регуляторної процедури передбаченої Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до статті 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань. Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону. У випадках, встановлених цим Законом, може здійснюватися повторне оприлюднення проекту регуляторного акта. Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта. Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта повинно містити: стислий виклад змісту проекту; поштову та електронну, за її наявності, адресу розробника проекту та інших органів, до яких відповідно до цього Закону або за ініціативою розробника надсилаються зауваження та пропозиції; інформацію про спосіб оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу (назва друкованого засобу масової інформації та/або адреса сторінки в мережі Інтернет, де опубліковано чи розміщено проект регуляторного акта та аналіз регуляторного впливу, або інформація про інший спосіб оприлюднення, передбачений частиною п`ятою статті 13 цього Закону); інформацію про строк, протягом якого приймаються зауваження та пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань; інформацію про спосіб надання фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями зауважень та пропозицій.

Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.

Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов`язковими розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.

Оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій не може бути перешкодою для проведення громадських слухань та будь-яких інших форм відкритих обговорень цього проекту регуляторного акта.

Частинами другою та третьою статті 13 Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності визначено, що повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.

Судом встановлено, що виконавчим комітетом Луцької міської ради листом від 23.08.2018 року №1.1-24/6805 головному редактору газети «Луцький замок» надіслано проекти регуляторних актів, зокрема «Про затвердження Правил користування міським пасажирським автомобільним транспортом у м. Луцьку» для оприлюднення (а.с.21).

Відповідний проект рішення виконавчого комітету Луцької міської ради «Про затвердження Правил користування міським пасажирським автомобільним транспортом у місті Луцьку» був опублікований в газеті «Луцький замок» №31 від 30.08.2018 та оприлюднений на офіційному сайті Луцької міської ради в розділі «Регуляторна політика» (а.с.22-29).

Згідно Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акту, яке є складовою частиною звіту про результати базового відстеження регуляторного акту проекту рішення виконавчого комітету Луцької міської ради «Про затвердження Правил користування міським пасажирським транспортом у місті Луцьку», проект вказаного регуляторного акту було оприлюднено на сайті Луцької міської ради в розділі «Регуляторна політика». У повідомленні також вказано, що зауваження та пропозиції у письмовій формі від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються протягом місяця з дня оприлюднення на адресу розробника: 43025, м. Луцьк, вул. Б.Хмельницького, 21 , Управління транспорту та зв`язку (а.с. 18).

Як встановлено судом, у передбачений Законом строк на адресу розробника регуляторного акта письмових пропозицій та зауважень від позивача не надходило.

Згідно протоколу «Круглого столу» по обговоренню проекту рішення виконавчого комітету Луцької міської ради «Про затвердження Правил користування міським пасажирським автомобільним транспортом у м. Луцьку», який відбувся 27.09.2018, інформація про проведення якого була надрукована в газеті «Луцький замок» та оприлюднена на офіційному сайті Луцької міської ради, ухвалено надати двотижневий термін після публікації для надання письмових зауважень та пропозицій щодо проекту рішення виконавчого комітету Луцької міської ради «Про затвердження Правил користування міським пасажирським автомобільним транспортом у м. Луцьку» в управління транспорту та зв`язку міської ради. Тобто, надано додатковий час для надання усім охочим своїх пропозицій щодо редакції спірних Правил (а.с.19-20).

Вказана інформація про підготовку виконавчим комітетом Луцької міської ради Правил користування міським пасажирським автомобільним транспортом була відома та загальнодоступна.

Отже, суд приходить до висновку, що під час проходження регуляторної процедури проекту рішення виконавчого комітету Луцької міської ради «Про затвердження Правил користування міським пасажирським автомобільним транспортом у м. Луцьку» у позивача була можливість надати письмові зауваження, щодо проекту спірних правил, однак останній вказаною можливістю не скористався.

Таким чином, доводи апелянта щодо наявної бездіяльності виконавчого комітету Луцької міської ради щодо не приведення Правил користування міським пасажирським автомобільним транспортом у м. Луцьку до вимог законодавства України та зобов`язання привести Правила користування міським пасажирським автомобільним транспортом у м. Луцьку до вимог законодавства України, спростовуються наведеними вище мотивами.

Щодо доводів апелянта про неналежний розгляд відповідачем скарги позивача та притягнення винних осіб до відповідальності, то суд вказує на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» скарга це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 19 Закону України N 393/96-ВР від 02.10.1996 встановлені обов`язки органів державної влади і місцевого самоврядування їх керівників та інших посадових осіб, які в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Як видно з матеріалів справи, розглянувши скаргу позивача від 08.04.2019 року, виконавчий комітет Луцької міської ради листом від 19.04.2019 року за №Р-372/7-033 надав відповідь у якій повідомив позивача ОСОБА_1 про те, що Управління транспорту та зв`язку провело службове розслідування по факту викладеному у скарзі від 08.04.2019. Взято пояснення генерального директора КП «Луцьке підприємство електротранспорту», в якому зазначається, що по факту скарги проведено службове розслідування, а з водія автобуса НОМЕР_1 взято пояснення. До відповіді додано пояснення генерального директора КП «Луцьке підприємство електротранспорту» (а.с.9).

При цьому, позивач вважав таку відповідь необґрунтованою, оскільки відповідач не вчинив дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб перевізника за статтями 155, 133-1 КУпАП.

З даного приводу колегія суддів вказує на наступне.

Згідно із частиною 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Частиною 7 статті 133-1 КУпАП передбачено, що безпідставна відмова від передбаченого законом пільгового перевезення громадян тягне за собою накладення штрафу на водіїв транспортних засобів, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, частиною 1 статті 155 КУпАП встановлено, що порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю тягне за собою накладення штрафу від одного до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із статтею 244-4 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про захист прав громадян-споживачів (статті 155, 155-2 частина друга статті 156, статті 156-1, 156-2, 156-3, 167 - стосовно правопорушень під час реалізації продукції промисловими підприємствами громадянам-споживачам (крім правопорушень щодо лікарських засобів та порушень санітарних норм), стаття 168-1 (крім правопорушень щодо лікарських засобів та порушень санітарних норм), стаття 168-2, стаття 170 - стосовно правопорушень під час транспортування, зберігання і використання продукції, призначеної для реалізації громадянам-споживачам (крім правопорушень щодо лікарських засобів та порушень санітарних норм), стаття 188-2).

Статтею 277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Крім цього, відповідно до статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати, зокрема, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина перша статті 44, статті 44-1, 46-1, 46-2, 51, 51-2, 88-1, 89, 92, частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта, сьома - дев`ята статті 121, частина четверта статті 122, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина третя статті 126, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина 4 статті 140, статті 148, 151, 152, 154, 155, 155-2 - 156-2, 159, 160, 162, 162-3, частина 1 статті 163-17, статті 164 - 164-11, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), 172-9-1, 172-9-2, 173 - 173-2, 173-4, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 182 - 183-1, частини перша - третя, сьома статті 184, статті 184-1 - 185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 195-6, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20)

Таким чином, колегія суддів зазначає, що для вирішення питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ст. 155 КУпАП передує складення протоколу про адміністративне правопорушення, яке покладене на органи внутрішніх справ, які в подальшому направляють його до уповноваженого органу для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім цього, статтею 229 КУпАП встановлено, що органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, на автомобільному транспорті - керівник центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його заступники, керівник територіального органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його заступники (частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Таким чином, оскільки притягнення до адміністративної відповідальності вимагає дотримання певного алгоритму дій, який повинен здійснюватись відповідними органами, відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність вказаної позовної вимоги позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.4, ст.229, ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року у справі № 140/1605/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді В. В. Святецький
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 27.11.2019.