Справа № 460/2898/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2019 року м. Рівне №460/2898/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові в задоволенні вимог, які викладені у заяві від 31 липня 2019 року щодо надання відповіді із визначенням згідно якого підпункту пункту 116 Положення № 1153/2008, позивач був зарахований в розпорядження, з якої дати, та надання копії наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) про зарахування позивача в розпорядження, та/або повідомлення, що позивач жодного дня в період з 31 липня 2017 року по 28 вересня 2017 року в розпорядження зарахований не був, у відповідності до звернення від 31 липня 2019 року, поданого в порядку Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР; 2) зобов`язати відповідача надати відповідь із визначенням згідно якого підпункту пункту 116 Положення № 1153/2008, позивач був зарахований в розпорядження, з якої дати, та надати копію наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) про зарахування позивача в розпорядження, та/або повідомити, що позивач жодного дня в період з 31 липня 2017 року по 28 вересня 2017 року в розпорядження зарахований не був, у відповідності до звернення від 31 липня 2019 року, поданого в порядку Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він проходив військову службу за контрактом на посадах офіцерського складу у військових частинах Збройних Сил України та у вересні 2017 року його було звільнено у запас (за станом здоров`я) і виключено зі списків особового складу оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Також, позивач зазначає, що неотримання своєчасної та обґрунтованої відповіді обумовлює його звернення до суду. Відповідачу подано заяву від 31 липня 2019 року, яку надіслано 31 липня 2019 року, про що свідчить чек Укрпошти, та отримано відповідачем 12 серпня 2019 року, про що свідчить роздруківка з сайту УДППЗ «Укрпошта». Однак, відповідач лист за № 116/9/кц/2/4841 від 10 вересня 2019 року надав до фельдєгорсько-поштового зв`язку 12 вересня 2019 року, про що свідчить копія конверту відповідача, отриманого позивачем 23 вересня 2019 року. Позивач звертає увагу на те, що він просив надати інформацію щодо з`ясування можливого його зарахування в розпорядження. Натомість, відповідач у своєму листі за № 116/9/кц/2/4841 від 10 вересня 2019 року покликався на справу № 817/1578/17, в якій, на його думку, обставини щодо зарахування позивача в розпорядження чітко встановлені. Таким чином, позивач вказує, що фактично відповідач не надав запитувану ним інформацію, чим відмовив в задоволенні його звернення. При цьому, позивач зауважив, що чинне законодавство не передбачає не передбачає такої підстави для відмови в розгляді звернення як дослідження та вирішення порушених у такому зверненні питань судом. За наведених обставин, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що спірні питання, що стосуються перебування позивача у розпорядженні, були вирішені в судовому порядку, про що позивача було повідомлено листом від 10 вересня 2019 року № 116/9/кц/2/4841 за наслідками розгляду звернення останнього від 31 липня 2019 року. Також було встановлено, що з приводу свого перебування у розпорядженні позивач звертався до оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у зверненні від 8 квітня 2019 року, відповідь на яке надано листом за вих. № 501/1437 від 17 квітня 2019 року. вказана відповідь була оскаржена до Рівненського окружного адміністративного суду, в результаті чого ухвалено рішення від 1 серпня 2019 у справі № 460/964/19, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо визнання протиправними дій оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за результатами розгляду звернення останнього від 8 квітня 2019 року, щодо зобов`язання оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 8 квітня 2019 року відмовлено повністю. Таким чином, з мотивів наведених у відзиві, відповідач просив суд у задоволенні заявленого позову відмовити повністю, за безпідставністю позовних вимог.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

21 жовтня 2019 року позовна заява надійшла до суду.

25 жовтня 2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18 листопада 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

Наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 21 вересня 2017 року № 215, з 28 вересня 2017 року підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення й направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату.

31 липня 2019 року на адресу відповідача позивачем скеровано заяву у відповідності до статті 20 Закону України «Про звернення громадян», у якій позивач просив надати обґрунтовану відповідь, зокрема вказати згідно якого підпункту пункту 116 Положення №1153/2008, він був зарахований в розпорядження, з якої дати, та надати відповідно копію наказу командування Сухопутних військ ЗС України (по особовому складу) про зарахування його в розпорядження або повідомити, що він жодного дня в період з 31 липня 2017 року по 28 вересня 2017 року в розпорядження зарахований не був.

Відповідно до копії фіскального чеку, вказана заява надіслана для відповідача 31.07.2019 року, та отримана Командуванням Сухопутних військ Збройних Сил України 12 серпня 2019 року.

Листом від 10 вересня 2019 року за № 116/9/кц/2/4841 відповідач повідомив поозивачу, що ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.10.2017 відкрито провадження у справі №817/1578/17 за позовом ОСОБА_1 до оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання протиправною бездіяльності щодо виведення в розпорядження (за штат) та зобов`язання вчинити певні дії, внести зміни в наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №215 від 21.09.2017 щодо виплати грошового забезпечення за серпень, вересень 2017 року в повному обсязі з вакантної посади. В ході судового розгляду було встановлено всі обставини, пов`язані з перебуванням позивача у розпорядженні. Судом надано правову оцінку оскаржуваних дій оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та відмовлено у задоволенні позовних вимог. Судами апеляційної та касаційної інстанцій рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вважаючи такі дії відповідача відмовою в задоволенні його звернення, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на отримання, зберігання та поширення інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Основного Закону визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, регулюються Законом України Про звернення громадян від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до статті 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Так, вимоги до звернення встановлені статтею 5 вказаного Закону, де зазначено, що письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (частина друга статті 1 Закону № 393/96-ВР).

Статтею 7 цього Закону передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до частини першої статті 15 цього Закону, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Поміж тим, статтею 19 Закону № 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Отже звернення, які за формою і змістом відповідають вимогам Закону № 393/96-ВР повинні бути об`єктивно і всебічно розглянуті підприємством, установою, організацією, яким воно адресоване.

Так, відповідачем у відповіді від 10 вересня 2019 року за № 116/9/кц/2/4841 зазначено, що в ході судового розгляду справи № 817/1578/17 за позовом ОСОБА_1 до оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання протиправною бездіяльності щодо виведення в розпорядження (за штат) та зобов`язання вчинити певні дії, внести зміни в наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " № 215 від 21 вересня 2017 року щодо виплати грошового забезпечення за серпень, вересень 2017 року в повному обсязі з вакантної посади, було встановлено всі обставини, пов`язані з перебуванням позивача у розпорядженні. Судом надано правову оцінку оскаржуваних дій оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та відмовлено у задоволенні позовних вимог. Судами апеляційної та касаційної інстанцій рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд звертає увагу на те, що приписами статті 8 Закону № 393/96-ВР визначено вичерпні підстави для відмови у розгляді звернення, а саме письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Відтак, суд констатує, що Закон № 393/96-ВР не передбачає як підставу для відмови у наданні відповіді на звернення, як вже дослідження та надання оцінки порушеним у зверненні питанням та/або обставинам у інших судових рішеннях, у зв`язку з чим, особі така інформація має бути відома. Позивач хоче отримати копію відповідного документа або інформацію щодо відсутності такого, а тому посилання відповідача на рішення суду не може вважатись обґрунтованим застосуванням права на відмову в задоволенні звернення.

Отже, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у відмові задовольнити звернення позивача від 31 липня 2019 року, наданого в порядку Закону № 393/96-ВР.

При цьому, необхідно звернути увагу на пункт 1 Указу Президента України Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування від 7 лютого 2008 року № 109/2008, де зазначено, що Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов`язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України "Про звернення громадян", упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз`яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; узяття під особистий контроль керівниками відповідних органів розгляду звернень та забезпечення проведення першочергового особистого прийому жінок, яким присвоєно почесне звання України "Мати-героїня", інвалідів Великої Вітчизняної війни, Героїв Соціалістичної Праці, Героїв Радянського Союзу, Героїв України; приділення особливої уваги вирішенню проблем, з якими звертаються ветерани війни та праці, інваліди, громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, багатодітні сім`ї, одинокі матері та інші громадяни, які потребують соціального захисту та підтримки; запровадження постійного контролю за організацією роботи посадових та службових осіб зі зверненнями громадян; з`ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків щодо розгляду звернень громадян; забезпечення створення та функціонування гарячих ліній і телефонів довіри, проведення широкої роз`яснювальної роботи з питань реалізації громадянами права на звернення та особистий прийом.

З огляду на наведене, з метою повного захисту та відновлення порушеного права позивача, суд на підставі пункту 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в наступній редакції, а саме: визнання протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, які полягають у ненаданні ОСОБА_1 належної відповіді на заяву від 31 липня 2019 року, у відповідності до Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР та зобов`язання Командування Сухопутних військ Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 липня 2019 року, з врахуванням норм Закону України "Про звернення громадян" від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не дослідив причини, що слугували підставами звернення позивача, а останній довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача є обґрунтованими.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, які полягають у ненаданні ОСОБА_1 належної відповіді на заяву від 31 липня 2019 року, у відповідності до Закону України "Про звернення громадян" від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР.

Зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 липня 2019 року, з врахуванням норм Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 19, ).

Повний текст рішення складений 28 листопада 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.