Справа № 420/3838/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 р.м. ОдесаСправа № 420/3838/19

Головуючий в І інстанції: Глуханчук О.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 02.09.2019 р.

Місце ухвалення: м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.
судді Стас Л.В.
судді Турецької І.О.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити розрахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо неподвоєння стажу роботи на посаді лікаря швидкої допомоги кардіореанімаційної бригади з 01.08.1989 року по 01.10.2006 року з дати призначення пенсії; зобов`язання здійснити розрахунок та виплату пенсії з урахуванням стажу на посаді лікаря швидкої допомоги кардіореанімаційної бригади за період роботи з 01.08.1989 року по 01.10.2006 року у подвійному розмірі з дати призначення пенсії та з урахуванням вже отриманих сум пенсії. Також позивач просив звернути постанову до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць та стягнути на його користь сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він у період з 01.08.1989 року по 01.04.1992 року працював на посаді лікаря кардіореанімаційної бригади Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, а з 01.04.1992 до цього часу в Одеській міській станції швидкої медичної допомоги на посаді лікаря швидкої допомоги кардіореанімаційної бригади, записи № 8, 9, 10, що підтверджується записами в трудовій книжці.

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 60 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" його робота на вказаних посадах повинна зараховуватись до стажу роботи у подвійному розмірі, однак, відповідачем, у порушення зазначеної норми, при призначенні йому пенсії за віком зараховано цей стаж роботи в одинарному розмірі.

Вважаючи, що вказаними діями Головного управління ПФУ в Одеській області порушуються його права та законні інтереси, позивач оскаржив їх до суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування у подвійному розмірі ОСОБА_1 стажу роботи на посаді лікаря швидкої допомоги кардіореанімаційної бригади з 01.08.1989 року по 02.05.2006 року з дати призначення пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням стажу на посаді лікаря швидкої допомоги кардіореанімаційної бригади за період роботи з 01.08.1989 року по 02.05.2006 року у подвійному розмірі з дати призначення пенсії та з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області посилається на те, що позивач отримує пенсію згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при страховому стажі 55 років 5 місяців, визначеній за періоди роботи з 01.01.1995 року по 31.12.1999 року і з 01.07.2000 року по 30.04.2008 року.

Також відповідач зазначив, що згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 08.10.1997 року № 303 "Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України" відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації. Апелянт зазначає, що оскільки в даному переліку відсутні кардіореанімаційні бригади швидкої медичної допомоги, для зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи з 01.08.1989 року по 01.06.2002 року не має жодних підстав.

Крім іншого, апелянт також посилався на те, що згідно абз. 3 ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, а тому, пільгове обчислення стажу в розрахунку пенсії з 01.01.2004 року взагалі заборонено нормами вищевказаного Закону.

Також відповідач не погоджується з вимогою позивача про стягнення на його користь суми судового збору в розмірі 768,40 грн., оскільки незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду, що породжує соціальну напругу у суспільстві і може сприяти невиконанню державою своїх функцій по соціальному забезпеченню громадян.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 02.05.2006 року призначено пенсію за віком, що підтверджується протоколом № 575 від 08.06.2006 року (а.с. 20).

03.06.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив повідомити чи зараховано йому для призначення пенсії стаж роботи з 01.08.1989 року по 01.04.1992 року на посаді лікаря кардіореанімаційної бригади міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, а з 01.04.1992 року по 01.10.2006 року в Одеській міській станції швидкої медичної допомоги на посаді лікаря швидкої допомоги кардіореанімаційної бригади у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 17).

У відповідь на вказане звернення, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 14 червня 2019 року №1226/3-11 повідомило, що при страховому стажі 53 роки 5 місяців і заробітній платі 16222,32 грн., визначеній за періоди роботи з 01.01.1995 по 31.12.1999 і з 01.07.2000 по 30.04.2008, розмір його пенсії становить 9326,82 грн.

Стосовно розрахунку стажу в кратному обчисленні в листі від 14 червня 2019 року №1226/3-11 зазначено, що згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до страхового стажу у подвійному розмірі зараховуються періоди роботи, зокрема, у реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я. Наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.10.1997 № 303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації. Згідно із записами в трудовій книжці та довідкою КУ «Одеська міська станція швидкої медичної допомоги» від 12.12.2012 року № 716, ОСОБА_1 працював на посаді лікаря швидкої медичної допомоги в кардіореанімаційній бригаді з 01.08.1989 по 01.06.2002 рр. Оскільки в даному переліку відсутні кардіореанімаційні бригади швидкої медичної допомоги, для зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи з 01.08.1989 по 01.06.2002 рр. підстав не має (а.с. 18).

Вважаючи протиправними дії щодо неврахування при призначенні пенсії зазначеного вище стажу у подвійному розмірі, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що час роботи позивача на посаді лікаря швидкої медичної допомоги кардіореанімаційної бригади з 01.08.1989 року по 02.05.2006 року підлягає зарахуванню у подвійному розмірі, як це передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Законом України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) відповідно до Конституції України гарантовано всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Статтями 56-63 зазначеного Закону регламентується обчислення стажу роботи для призначення трудових пенсій.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відмовляючи у врахуванні позивачу стажу його роботи на посадах лікаря швидкої медичної допомоги в кардіореанімаційній бригаді з 01.08.1989 по 02.05.2006 рр., відповідач, посилаючись на наказ Міністерства охорони здоров`я від 08.10.1997 року № 303, зазначив, що в даному переліку відсутні кардіореанімаційні бригади швидкої медичної допомоги.

В свою чергу, з копії трудової книжки позивача встановлено, що він 01.08.1989 року був переведений на посаду лікаря швидкої та невідкладної медичної допомоги в кардіореанімаційній бригаді Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Одеси, а з 01.04.1992 року в порядку переведення зарахований на посаду лікаря швидкої медичної допомоги кардіореанімаційної бригади Одеської міської станції швидкої медичної допомоги, де працює до цього часу (а.с. 12-14).

Зазначені обставини підтверджуються також наданою позивачем довідкою від 11.05.2006 року про те, що він працює в Одеській міській станції швидкої медичної допомоги на посаді лікаря швидкої медичної допомоги реанімаційної бригади (групи інтенсивної терапії) з 01.08.1989 року та на час видачі цієї довідки (а.с. 15); довідкою комунальної установи «Одеська міська станція швидкої медичної допомоги» від 12.12.2012 року про те, що він з 1989 року по 2003 рік працював лікарем інтенсивної терапії та реанімації з 30 % надбавкою до посадового окладу (а.с. 16); довідкою від 12.12.2012 року №716 про те, що він дійсно працював на Одеській міській станції швидкої медичної допомоги на посаді лікаря швидкої та невідкладної медичної допомоги в кардіореанімаційній бригаді з 01.08.1989 року (наказ №149-к від 08.08.1989) по 01.06.2002 року та йому виплачувалась надбавка у розмірі 15 % за роботу в особливих умовах праці. Одеська міська станція швидкої медичної допомоги за рішенням Одеської міської ради від 17.12.2003 року перейменована у комунальну установу «Одеська міська станція швидкої медичної допомоги» (а.с. 19).

Колегія суддів зазначає, що Законом України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", у ст. 3 в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, було визначено, що заклади охорони здоров`я - підприємства, установи та організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров`я шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 114 від 22.06.1995 року було визначено перелік закладів охорони здоров`я. Так, відповідно до п.п. 1.1, 1.5 п. 1 вказаного наказу міська лікарня швидкої медичної допомоги відноситься до лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я (лікарняні заклади), а станція швидкої медичної допомоги - до закладу швидкої медичної допомоги, тобто також до закладу охорони здоров`я.

Аналогічно і у наказі Міністерства охорони здоров`я України № 385 від 28.10.2002 року "Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я", міська лікарня швидкої медичної допомоги та станція швидкої медичної допомоги відносяться до закладів охорони здоров`я.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 11.06.1986 року № 841 було затверджено Положення про відділи (групи) анестезіології-реанімації лікувально-профілактичної установи, згідно з яким основними завданнями відділення (групи) є: здійснення комплексу заходів по підготовці і проведенню загальної анестезії (наркозу) та регіонарної анестезії при операціях, пологах, діагностичних та лікувальних процедурах; здійснення комплексу заходів по відновленню та підтриманню порушених функцій життєво важливих органів, які виникли внаслідок захворювання, травми, оперативного втручання та ін. причин (гостра серцево-судинна недостатність, травматичний шок, гіповолемічний шок, та ін., гострі розлади дихання, інші розлади функцій життєво важливих органів та систем, тяжкі отруєння - при неможливості госпіталізації у відповідні відділення; ін.

Відповідно до Положення «Про реанімаційно-кардіологічну бригаду (РКБ)», затвердженого головним лікарем КУ «Одеська міська станція швидкої медичної допомоги» від 30.12.2005 року, наданого позивачем реанімаційно-кардіологічна бригада (РКБ) швидкої медичної допомоги є функціональною одиницею підстанції швидкої медичної допомоги, яка надає реанімаційно-кардіологічну допомогу та інтенсивну терапію на догоспітальному етапі, як дорослому та і дитячому населенню за місцем виклику та в момент транспортування хворого на достатньому життєвому рівні в стаціонари міста. До завдань РКБ входить надання медичної допомоги у повному обсязі, включаючи комплекс реанімаційних заходів та інтенсивної терапії (а.с. 72-73, 79).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з Положення про відділення реанімаційно-кардіологічної бригади, де працював позивач, вбачається, що до функцій цього відділення відносились і функції вжиття реанімаційних заходів.

Колегія суддів вважає, що з аналізу зазначених вище нормативно-правових актів та Положення «Про реанімаційно-кардіологічну бригаду (РКБ)», слідує, що за своїм характером робота позивача свідчить про виконання ним, в тому числі, функцій, притаманних для роботи у реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, що дає йому право на зарахування цього періоду роботи до стажу роботи у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З урахуванням викладеного, колегія також звертає увагу на наступне.

Так, на момент призначення позивачеві пенсії набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (з 01.01.2004 року), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом...

Відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачу і була призначена пенсія за віком з 02.05.2006 року.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на отримання пенсії мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а також особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення».

За приписами вказаної статті Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до загальних умов отримання пенсії відносяться - пенсійний вік та наявність страхового стажу.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції як на момент призначення позивачу пенсії, так і на даний час) визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 вказаного Закону визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

При цьому, визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно п. 15 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Також визначено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

З огляду на вказані норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та враховуючи положення ч. 4 ст. 24 цього Закону, періоди трудової діяльності та інші періоди, що зараховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (тобто до 1 січня 2004 року), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше законодавством, тоді як пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений таким законодавством, за період з 1 січня 2004 року застосовується тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

В даному випадку позивачу було призначено пенсію за віком на загальних підставах відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому підстави для зарахування при призначенні йому пенсії страхового стажу у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за період роботи на посаді лікаря швидкої допомоги кардіореанімаційної бригади після 01.01.2004 року відсутні.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 265/4648/14-а.

Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зміст наведеної норми свідчить про те, що КАС України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються не тільки нормами КАС України, а й іншими законами України.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Статтею 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" також встановлено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в різні періоди зараховував спірні періоди роботи до страхового стажу у подвійному розмірі. І саме після звернення 03.06.2019 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про надання відомостей про зарахування стажу роботи з 01.08.1989 року по 01.04.1992 року на посаді лікаря кардіореанімаційної бригади міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, а з 01.04.1992 року по 01.10.2006 року в Одеській міській станції швидкої медичної допомоги на посаді лікаря швидкої допомоги кардіореанімаційної бригади у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та отримання відповіді від 14 червня 2019 року позивач дізнався про порушення його прав з боку відповідача. (а.с. 17).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 у подвійному розмірі стажу роботи на посаді лікаря швидкої допомоги кардіореанімаційної бригади з 01.08.1989 року по 02.05.2006 року з дати призначення пенсії, а саме з 02.05.2006 року.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідно до ст. 317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Одеській області підлягає сума сплаченого судового збору, пропорційна задоволеним позовним вимогам, у розмірі 512,26 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 стажу роботи на посаді лікаря швидкої допомоги кардіореанімаційної бригади з 01.08.1989 року по 01.01.2004 року у подвійному розмірі з дати призначення пенсії, а саме з 02.05.2006 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням стажу на посаді лікаря швидкої допомоги кардіореанімаційної бригади за період роботи з 01.08.1989 року по 01.01.2004 року у подвійному розмірі з дати призначення пенсії, а саме з 02.05.2006 року та з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 512 (п`ятсот дванадцять) гривень 26 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 28.11.2019 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька