Справа № 320/4559/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4559/19 Головуючий у І інстанції - Журавель В.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: ОСОБА_2 , в якому просила:

- визнати дії Києво-Святошинського районного відділу актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про анулювання актового запису цивільного стану № 1175 від 25 червня 2019 року неправомірними;

- зобов`язати Києво-Святошинський районний відділ актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області анулювати: актовий запис про шлюб № 592, зареєстрований 19 липня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; актовий запис про шлюб № 350, зареєстрований 10 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівні реєстраційної служби Костянтинівського міського управління юстиції у Донецькій області між Нестєровим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року про відмову у відкритті провадження та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення суддею суду першої інстанції норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Зокрема, Позивач зазначає, що чинним Законодавством України передбачається процедура анулювання нікчемних шлюбів самим органом державної реєстрації актів цивільного стану без судового рішення за відповідною заявою заінтересованої особи. Також, Позивач звертає увагу на те, що предметом спору є оскарження Позивачем незаконних дій Відповідача щодо відмови останнього анулювати зазначені в заяві шлюби. Крім того, дана судова справа не потребує встановлення обставин недійсності зазначених шлюбів, оскільки по-перше дані обставини вже проаналізовані та зазначені в рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2018 року у справі № 369/717/18, які на думку Позивача мають преюдиціальне значення у даній справі, а по-друге такі шлюби є недійсними в силу вимог статті 39 Сімейного кодексу України та не потребують такого доведення в судовому порядку.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суддею суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , що зареєстрований 22 вересня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб за № 1423.

На початку 2018 року ОСОБА_1 стало відомо, що її чоловік, ОСОБА_2 перебуває ще в двох зареєстрованих шлюбах, а саме:

- шлюб з ОСОБА_3 , зареєстрований 19 липня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районною управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис про шлюб № 592;

- шлюб з ОСОБА_5 , зареєстрований 10 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис про шлюб № 350.

Таким чином, на цей час ОСОБА_2 перебуває одночасно у трьох зареєстрованих шлюбах.

ОСОБА_2 у 2017 року звернувся до Києво-Святошинського районного відділу актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про анулювання записів щодо шлюбів, проте йому було відмовлено.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2018 року у справі № 369/717/18 за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судом встановлено наступні факти:

- встановлено факт реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 22 вересня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб за № 1423;

- встановлено факт реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ОСОБА_3 , зареєстрований 19 липня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Севастополі, актовий запис про шлюб за № 592;

- встановлено факт реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 10 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис про шлюб за № 350.

25 червня 2019 року ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням судом вищезазначених юридичних фактів подано до Києво-Святошинського районного відділу актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області заяву про анулювання актових записів цивільного стану, а саме: реєстрацію шлюбу № 592 від 19 липня 2008 року та реєстрацію шлюбу № 350 від 10 листопада 2015 року.

За результатом розгляду цієї заяви ОСОБА_1 листом від 06 липня 2019 року Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області повідомлено, що підстави для анулювання цих записів відсутні, оскільки рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2018 року у справі № 369/717/18 було встановлено тільки юридичні факти та не зазначалося відповідних зобов`язань для органу ведення реєстру. Рекомендовано вирішити питання щодо анулювання вказаних записів в судовому порядку.

Після отриманої відповіді ОСОБА_1 звернулась із даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Відмовляючи у відкритті провадження в даній адміністративній справі суддя суду першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з трьома особами, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Здійснення реєстрації (скасування реєстраційної дії) щодо окремих із зазначених шлюбів зачіпає права та законні інтереси не тільки ОСОБА_1 , але й вказаних осіб (а саме; ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ), які мають зареєстрований шлюб з ОСОБА_2 . Тому заявлені позовні вимоги у цій справі по суті стосуються спору про право. Суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що спірні правовідносини фактично пов`язані з сімейними правами, які пов`язані зі шлюбними відносинами, що виникли між ОСОБА_2 та іншими особами, цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції, і зазначає про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Публічно-правовий спір у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до Відповідача із заявою про анулювання актових записів цивільного стану, а саме: реєстрацію шлюбу № 592 від 19 липня 2008 року та реєстрацію шлюбу № 350 від 10 листопада 2015 року.

Тобто, у даній справі спірні правовідносини пов`язані з бажанням ОСОБА_1 захистити своє право на сімейне життя і підтвердити дійсність свого шлюбу з ОСОБА_2 шляхом анулювання актових записів про його одруження з іншими особами.

При цьому, відповідно до ст. 25 Сімейного кодексу України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Статтею 38 Сімейного кодексу України встановлено, що підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу.

Крім того, ч. 1 ст. 39 Сімейного кодексу України визначено, що недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 39 Сімейного кодексу України якщо шлюб зареєстровано з особою, яка вже перебуває у шлюбі, то в разі припинення попереднього шлюбу до анулювання актового запису щодо повторного шлюбу повторний шлюб стає дійсним з моменту припинення попереднього шлюбу.

Стаття 40 Сімейного кодексу України встановлено випадки коли шлюб визнається недійсним за рішенням суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, шлюб (ч. 2 ст. 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які регулюють порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з вимогами п. 1.1 розділу І цих Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Пунктом 2.13 наведених вище Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Колегія суддів звертає увагу, що у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення.

Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.

Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факти дійсності шлюбів ОСОБА_2 з іншими особами.

Разом з тим, ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з трьома особами, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Здійснення реєстрації (скасування реєстраційної дії) щодо окремих із зазначених шлюбів зачіпає права та законні інтереси не тільки ОСОБА_1 , але й вказаних осіб (а саме; ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ), які мають зареєстрований шлюб з ОСОБА_2 .

Таким чином, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлені позовні вимоги у цій справі по суті стосуються спору про право.

З огляду на те, що спірні правовідносини фактично пов`язані з сімейними правами, що пов`язані зі шлюбними відносинами, які виникли між ОСОБА_2 та іншими особами, цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17.

Отже, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, колегія суддів погоджується з висновком судді суду першої інстанції, що вказаний спір не є публічно-правовим, що в свою чергу виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки рішення судді суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалі судді суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 170, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 29.11.2019 року.