Справа № 140/90/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

29 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/11031/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шавеля Р. М.
суддів -Кузьмича С. М.
Улицького В. З.

перевіривши апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у справі № 140/90/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 685 копію зазначеної ухвали скаржник отримав 12 листопада 2019 року.

На виконання вимог вказаної ухвали суду військовою частиною НОМЕР_1 скеровано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, яка зареєстрована в суді апеляційної інстанції 26 листопада 2019 року.

В обгрунтування поданої заяви скаржник зазначає, що фінансування Збройних Сил України, в тому числі й військової частини НОМЕР_1 , здійснюється за рахунок Державного бюджету. Військова частина НОМЕР_1 є лише розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, платежі за дорученням розпорядника бюджетних коштів здійснюється Державним казначейством України в разі наявності у розпорядників невикористаних бюджетних асигнувань, відповідності намірів витрачання бюджетному асигнуванню і наявності бюджетного зобов`язання для платежу. Військова частина НОМЕР_1 фінансується виключно з Державного бюджету, здійснює оплату за наявності бюджетних асигнувань та за відповідними кодами економічної класифікації видатків бюджету, тому судовий збір був сплачений пізніше й апеляційна скарга подана з пропуском строку апеляційного оскарження.

Окрім того зазначає, що у військовій частині НОМЕР_1 немає юрисконсульта, що ускладнює позовну роботу частини.

Відповідно до положень частини 3 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статті 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Аналізуючи подану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, заявлені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження не можна вважати поважними, з таких підстав.

Як слідує зі змісту поданої заяви в розглядуваному випадку основною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції апелянт вказує відсутність бюджетних асигнувань для сплати судового збору.

Разом з тим, така причина не може бути прийнята до уваги, оскільки відсутність фінансування органу державної влади не може визнаватися судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду.

До апеляційної скарги, яка зареєстрована в суді першої інстанції 08 жовтня 2019 року, військовою частиною НОМЕР_1 долучено платіжне доручення № 206 від 26 червня 2019 року про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у справі № 140/90/19, при цьому, апелянтом не подано будь-яких доказів несвоєчасного поступлення необхідних асигнувань з бюджету на його казначейський рахунок для сплати судового збору, не вказано часу цих надходжень та необгрунтовано тривалий час подання апеляційної скарги (08 жовтня 2019 року), після сплати судового збору (26 червня 2019 року) .

Окрім того, колегія суддів зазначає, що організація діяльності військової частини, відсутність юрисконсульта, в тому числі підготовка документів до суду, не може належати до поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, який встановлений законом.

Щодо самої причини пропуску строку апеляційний суд наголошує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеною правовою нормою Кодексу адміністративного судочинства України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги.

Для цього відповідач військова частина НОМЕР_1 як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а відтак кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період, що кореспондується з пунктами 44, 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, якими, крім іншого, визначено, що штатні розписи бюджетних установ затверджуються в установленому порядку у місячний строк з початку року. До затвердження в установленому порядку кошторисів використання бюджетних коштів підставою для здійснення видатків бюджету є проекти зазначених кошторисів (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), засвідчені підписами керівника установи та керівника її фінансового підрозділу або бухгалтерської служби. У разі коли бюджетний розпис на наступний рік не затверджено в установлений законодавством термін, в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), а під час складання кошторисів на наступний рік враховуються обсяги здійснених видатків.

З урахуванням наведеного військова частина НОМЕР_1 не була позбавлена можливості здійснювати видатки бюджету, передбачені для сплати судового збору та мала право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення своєчасної сплати судового збору.

Окрім того, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Таким чином, держава в особі органів влади (органів фіскальної служби зокрема), що діють як суб`єкти владних повноважень та звертаються до суду з метою захисту інтересів у правовідносинах, які виникли з приводу реалізації ними публічно-владних управлінських функцій, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень права у будь-який необмежений час після спливу строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Додатково апеляційний суд враховує рішення Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року "Пономарьов проти України", де наголошено на тому, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принцип остаточності рішення суду.

В аспекті цього рішення Європейського Суду з прав людини розглядувана справа стосується не екстраординарного перегляду обов`язкового до виконання рішення суду, а відновлення провадження через значний проміжок часу у зв`язку із поновленням строку на ординарне апеляційне оскарження.

За висновками вказаного рішення Європейського Суду з прав людини якщо строки на ординарне апеляційне оскарження поновлені зі спливом значного періоду часу та з підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушувати принцип юридичної визначеності, так і перегляд в порядку нагляду.

З урахуванням наведеного, враховуючи обмеженість дискреційних повноважень апеляційного суду щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, яка полягає в необхідності наведення вагомих підстав для такого поновлення, оцінюючи в сукупності всі вищеперераховані обставини, заява військової частини НОМЕР_1 не підлягає до задоволення; наведена підстава (відсутність бюджетних асигнувань для сплати судового збору) для поновлення строку на оскарження не виправдовує втручання у принцип остаточності рішення суду.

З огляду на вищевикладене, у відкритті апеляційного провадження належить відмовити у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду від 16 січня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху та ненаданням обгрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у справі № 140/90/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький