Справа № 420/1207/19
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/1207/19

Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
Місце та час укладення судового рішення « 10:10», м. Одеса
Повний текст судового рішення складений 27.05.2019 р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Синіговець А.В.,

представників відповідача Степановича Д.Г., Степанович О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
09.06.2018р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій щодо невиплати індексації грошового забезпечення з 01.08.2015р. по лютий 2017р. (включно); стягнення заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2015р. по лютий 2017р. (включно) у розмірі 40416,07грн.; стягнення витрат на проведення експертного економічного дослідження у розмірі 7722грн. та 115,83грн. комісії банку за розрахунково-касове обслуговування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас, йому протиправно не було виплачено індексацію грошового забезпечення за вищезазначений період, з безпідставним посиланням на відсутність фінансових ресурсів відповідача на відповідні роки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.05.2019р. позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » III категорії, при цьому на грошовому забезпеченні перебував у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частини НОМЕР_1 ).

Наказом начальника Одеського прикордонного загону (I категорії) Південного регіонального управління (I категорії) Державної прикордонної служби України від 28.02.2017р. року №64-ОС припинено контракт та звільнено з військової служби згідно п.п. «г» п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас Збройних сил України, старшого прапорщика ОСОБА_1 , П-029282, інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » III категорії (тип Б), без права носіння військової форми одягу. /т.1 а.с.17/

Наказом начальника Одеського прикордонного загону (I категорії) Південного регіонального управління (I категорії) Державної прикордонної служби України від 01.03.2017р. року №66-ОС виключено із списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 , П-029282, інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » III категорії (тип Б), звільненого наказом начальника Одеського прикордонного загону (I категорії) Південного регіонального управління (I категорії) Державної прикордонної служби України від 28.02.2017р. року №64-ОС. /т. 1 а.с.18/

18.09.2018р. ОСОБА_1 звернувся до начальника Одеського прикордонного загону, в порядку Закону України «Про звернення громадян» про надання інформації чи нараховувалася та виплачувалася йому індексація грошового забезпечення у період з 01 січня 2015 року по 01 березня 2017 року. /т.1 а.с.19/

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 05.10.2018р. №11/Б-92 повідомлено ОСОБА_1 , що індексація за період з 01.01.2015р. по 31.07.2015р. виплачена в сумі 2780,70грн. Стосовно періоду з 01.01.2015р. по 01.03.2018р., роз`яснено, що індексація не проводилась відповідно до ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 у зв`язку з тим, що кошторисні призначення Державної прикордонної служби України на 2016-2018 роки не передбачали здійснення видатків на виплату індексації грошових доходів військовослужбовців. /т.1 а.с.20-21/

Вважаючи протиправними дії щодо невиплати при виключенні зі списків особового складу заборгованості з індексації грошового забезпечення у розмірі 40416,07грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (надалі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ч.3 вищезазначеної статті грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1282-XII. (надалі - Закон №1282-XII)

Статтею 1 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону №1282- XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами 1-2 ст.5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (ч.6 ст.5 Закону №1282-XII).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 (надалі Порядок №1078).

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003р. №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 п.4 Порядку №1078).

Згідно з п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013р. у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Отже, посилання Одеського прикордонного загону, як на обґрунтованість правомірності своїх дій, що у 2015 - 2017 роках кошти на виплату індексації грошового забезпечення головним розпорядником коштів не виділено є безпідставними, оскільки виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.08.2019р. у справі №825/694/17.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Обґрунтовуючи розмір заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2015р. по лютий 2017р. (включно), ОСОБА_1 посилається на висновок експерта економічного дослідження Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 14.02.2019р. №18-6348/6349, яким встановлено, що відповідно до п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 та п.1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008р. №425 за наданими матеріалами сума індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням місяцю підвищення окладів січень 2008р. у межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за період з серпня 2015 року по лютий 2017 року (включно) складає у розмірі 40416,07грн. /т.1 а.с.23-38/

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) не здійснювалося нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.08.2015р. по лютий 2017р. (включно) у будь-якому розмірі. /т.1 а.с.103-105/

Разом з тим, апелянт посилається, що у вказаному висновку експерта економічного дослідження, експертом в порушення п.1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008р. №425 не враховано під час здійснення розрахунків виплаченої позивачу надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі 100% за період з 01.08.2015р. по жовтень 2015р., а також невірно визначено базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації січень 2008р., а не лютий 2015р. /т.2 а.с.1-6/

Відповідно до ст.108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що здійснення розрахунку суми індексації належить до компетенції відповідача, як роботодавця, оскільки завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому належним способом захисту прав позивача в даному випадку, є саме зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 серпня 2015 року по лютий 2017 року (включно).

Згідно ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 3 ст.139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача, витрат понесених позивачем у зв`язку з замовленням висновку експерта економічного дослідження Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 14.02.2019р. №18-6348/6349.

З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, а тому в порядку ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року скасувати в частині стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 01 серпня 2015 року по лютий 2017 року у розмірі 40416,07грн. та стягнення витрат на проведення експертного економічного дослідження у розмірі 7722грн. та 115,83грн. комісії банку за розрахунково-касове обслуговування.

Ухвалити у цій частині нову постанову, якою зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 серпня 2015 року по лютий 2017 року (включно).

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.05.2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 29.11.2019р.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.