Справа № 2а/1270/2455/2012
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2019 року

м. Київ

справа №2а/1270/2455/2012

адміністративне провадження №К/9901/24696/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Гусака М.Б.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 (суддя Ірметова О.В.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 (судді Блохін А.А., Міронова Г.М., Сіваченко І.В.) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України у м. Луганську, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню,

У С Т А Н О В И В :

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 18.05.2012 (вступила в законну силу з 30.06.2016) позов Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків державної податкової служби України у м. Луганську, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України у м. Луганську щодо ненадання до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновку про відшкодування ПАТ «Луганськтепловоз» податку на додану вартість за жовтень 2011 року; зобов`язано Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України у м. Луганську надати до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновок про відшкодування ПАТ «Луганськтепловоз» податку на додану вартість за жовтень 2011 року із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню із державного бюджету; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою державного виконавця від 20.12.2016 відкрито виконавче провадження ВП №53158464 з виконання виконавчого листа від 05.09.2016.

У березні 2019 року Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - ОВПП ДФС, відповідач) звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у адміністративній справі №2а/1270/2455/2012.

В обґрунтування заяви відповідач зазначив, що до 31.12.2017 ПАТ «Луганськтепловоз» перебувало на обліку в Харківському управлінні Офісу ВПП ДФС, і за цей період виконавчий лист щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування заяви ПАТ «Луганськтепловоз» про повернення бюджетного відшкодування за жовтень 2011 року в сумі 26'662'443,00 грн не надходив. Офіс ВПП ДФС на теперішній час не має можливості внести до вказаного Реєстру заяву ПАТ «Луганськтепловоз» про повернення бюджетного відшкодування в сумі 26'662'443,00 грн на розрахунковий рахунок Товариства, у зв`язку з тим, що останнє змінило місце податкового обліку на Головне управління ДФС у Луганській області. На підставі викладеного заявник просив замінити боржника у виконавчому провадженні з Офісу Державної фіскальної служби на ГУ ДФС у Луганській області.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2019, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019, у задоволенні заяви Офісу ВПП ДФС про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2а/1270/2455/2012 відмовлено.

Висновок суду про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження вмотивований тим, що Офіс ВПП ДФС не відповідає ознакам вибулої сторони виконавчого провадження, оскільки, передача ПАТ «Луганськтепловоз» як платника податків на податковий облік до іншого контролюючого органу жодним чином не свідчить про перехід обов`язку щодо виконання судового рішення від Офісу ДФС до іншого контролюючого органу.

Офіс ВПП ДФС подав касаційну скаргу на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати зазначені рішення.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права обґрунтовані посиланням на те, що ПАТ «Луганськтепловоз» перебувало на податковому обліку в Харківському управлінні Офісу ДФС до 31.12.2017, тоді як вимогу державного виконавця про виконання судового рішення Офіс отримав 28.02.2019, що унеможливлює виконання ним судового рішення як органом, який не здійснює облік та контроль за станом розрахунків ПАТ «Луганськтепловоз» з бюджетами та державними цільовими фондами.

ПАТ «Луганськтепловоз» не реалізувало право подати відзив на касаційну скаргу.

Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта цієї статті).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 15 цього Закону встановлено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Судами встановлено, що Офіс ВПП ДФС не відповідає ознакам вибулої сторони виконавчого провадження, оскільки, передача ПАТ «Луганськтепловоз» як платника податків до іншого контролюючого органу жодним чином не свідчить про перехід обов`язку щодо виконання судового рішення від Офісу ДФС до іншого контролюючого органу.

Відповідно частини першої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників

Отже, стосовно юридичних осіб правонаступництво допускається у випадку їх злиття, приєднання, поділу та перетворення.

Частиною першою статті 106 Цивільного кодексу України передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Натомість, як правильно встановлено судами попередніх інстанцій, Офіс ВПП ДФС не перебуває в процесі припинення або ліквідації, відповідно підстав правонаступництва в розумінні частини другої статті 104 Цивільного кодексу України немає.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав, з якими Закон №1404-VIII і стаття 379 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язують можливість здійснення заміни сторони виконавчого провадження, у такому разі відсутні, відповідно органом, який має забезпечити виконання судового рішення та відновити права платника податків, є той, якого зобов`язано судовим рішенням, що набрало законної сили, вчинити певні дії.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені в постанові Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №812/1408/16.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко

М.М. Гімон

М.Б. Гусак ,

Судді Верховного Суду