Справа № 200/10545/17 (2-а/200/929/17)
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2019 року

Київ

справа №200/10545/17 (2-а/200/929/17)

адміністративне провадження №К/9901/55487/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ" на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 (ухвалену в складі головуючого судді - Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.) у справі № 200/10545/17 (2-а/200/929/17) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ" до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ" (далі - Позивач, ТОВ "РІАЛ ІСТЕЙТ") звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпра з адміністративним позовом до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області (далі - Відповідач), в якому просило:

-визнати протиправним та скасувати п.4 рішення Нікопольської міської ради від 26 лютого 2016 року «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ" в оренду земельної ділянки на вул. Героїв Чорнобиля, 100-А за фактичним розміщенням будівлі продовольчого магазину».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірним рішенням по даній справі відповідач встановив максимальну ставку орендної плати для позивача та аналогічними рішеннями встановив для інших суб'єктів господарювання орендну плату з меншою ставкою. Нікопольська міська рада при однаковому цільовому призначенні земельної ділянки незаконно та необґрунтовано встановлює різні ставки орендної плати для різних підприємців, що є формою дискримінації з боку відповідача. Таким чином, дії відповідача мають ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпра від 23 січня 2018 року адміністративний позов ТОВ "РІАЛ ІСТЕЙТ" задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення різних ставок орендної плати за землю з однаковим цільовим (функціональним) призначенням для суб'єктів господарювання є протизаконною дією органів місцевого самоврядування - порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та забороненою законодавством формою непрямої дискримінації. Ці дії ставлять у нерівні умови різних суб'єктів господарювання, оскільки останні не мають іншої альтернативи укладення договору оренди земельної ділянки і повинні сплачувати орендну плату за земельні ділянки в розмірі, який встановлюють своїми рішеннями органи місцевого самоврядування.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпра від 23 січня 2018 року - скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, виходив з того, що рішення Нікопольської міської ради від 26.02.2016 року № 32-5/VII «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ" в оренду земельної ділянки на вул.Героїв Чорнобиля, 100-А за фактичним розміщенням будівлі продовольчого магазину», прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України (не містить положень, які порушують права та інтереси позивача, не містить ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції та не порушує принципу рівності), а тому є правомірним та скасуванню не підлягає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ", в якій позивач просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018, а рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпра від 23 січня 2018 року залишити без змін. Окрім того, позивач надіслав до суду заяву, в якій зазначає, що спір у цій справі не має публічно - правового характеру та повинен вирішуватись в порядку господарського судочинства.

Нікопольська міська рада надіслала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, відповідно до якого проти задоволення скарги заперечує, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції. Зазначив, що суд першої інстанції проігнорував норми Податкового кодексу України та Закону України «Про оренду землі», якими врегульовані питання орендної плати. Не з'ясував, яке саме право позивача порушено та не надав належної оцінки щодо повноваження Нікопольської міської ради при прийнятті оскаржуваного рішення та відповідності чинному законодавству визначення міськрадою ставки орендної плати за землю.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Верховний Суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Гімона М.М., суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., ухвалою від 13 липня 2018 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ" та витребував матеріали справи.

Розпорядженням Заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 18.06.2019 за № 757/0/78-19 у зв'язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Гімона М.М., що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Бучик А.Ю., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.

Ухвалою Верховного Суду від 26.11.2019 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року № 1989/0/78-19 у зв'язку з відпусткою судді Стеценка С.Г., який входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи на підставі службової записки судді-доповідача Тацій Л.В. від 26 листопада 2019 року здійснено заміну судді Стеценка С.Г. та визначено такий склад суду: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Бучик А.Ю., Стрелець Т.Г.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26.02.2016 Нікопольською міською радою прийнято рішення №32-5/VII «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ» в оренду земельної ділянки на вул. Героїв Чорнобиля, 100-А за фактичним розміщенням будівлі продовольчого магазину», яким вирішено:

1. Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за фактичним розміщенням будівлі продовольчого магазину в м. Нікополь на вул. Г.Чорнобиля, 100-А Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ» (кадастровий номер земельної ділянки - :03:031:0033).

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ» в оренду терміном на 5 (п'ять) років земельну ділянку площею 0,6913 га на вул. Г.Чорнобиля, 100-а за фактичним розміщенням будівлі продовольчого магазину (код цільового призначення земельної ділянки згідно КВЦПЗ - 03.07.).

3. Затвердити договір на встановлення земельного сервітуту (прав обмеженого користування чужою земельною ділянкою) на право проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху між ТОВ «РІАЛ ІСТЕЙТ» та ПАТ «ДТЕК «ДНІПРООБЛЕНЕРГО».

4. Встановити на земельну ділянку на вул. Г.Чорнобиля, 100-А орендну плату у розмірі 12 % від діючої нормативної грошової оцінки земель».

Таким чином, зазначеним рішенням, відповідач, зокрема встановив для позивача ставку орендної плати за земельну ділянку у розмірі 12 % від діючої нормативної грошової оцінки земель (п. 4 Рішення).

Позивач, посилаючись на те, що відповідач приймав аналогічні рішення про надання земельних ділянок в оренду іншим суб'єктам господарювання з меншими ставками орендної плати (3 % та 5 % від діючої нормативної грошової оцінки при тому ж самому цільовому (функціональному) призначенні земельної ділянки згідно КВЦПЗ - 03.07.), звернувся до суду з цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

З такими висновками судів колегія не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, що розглядається, предметом спору є правомірність п.4 рішення Нікопольської міської ради від 26 лютого 2016 року «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ" в оренду земельної ділянки на вул. Героїв Чорнобиля, 100-А за фактичним розміщенням будівлі продовольчого магазину».

Спірні правовідносини обумовлені незгодою позивача із встановленням йому орендної плати у розмірі 12 % від діючої нормативної грошової оцінки, а також твердженням позивача про порушення його права на встановлення йому орендної плати у меншому розмірі.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Як установлено матеріалами справи, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного відповідачем права користування земельною ділянкою, заперечуючи при цьому розмір орендної плат, встановлений органом місцевого самоврядування.

Згідно із статтями 80, 84, 123, 124 ЗК України органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок у власність або вкористування, укладенні, зміні, розірванні договорів оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. У таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Крім того, за змістом статей 123, 124 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог цього Кодексу, спрямованих на раціональне використання землі як об'єкта нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права й обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі господарським судам з урахуванням відповідності суб'єктного складу сторін таких правовідносин.

Міськрада у правовідносинах у цій справі виступає орендодавцем земельної ділянки (органом, уповноваженим управляти майном, яке перебуває у комунальній власності), що лежить поза межами публічно-правових відносин.

Вирішення переддоговірних спорів врегульовано статтею 649 ЦК України, згідно з якою розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Згідно із частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

З урахуванням наведених норм та виходячи із суті спору, спір, який виник між позивачем та Міськрадою, є переддоговірним спором, тобто спором, що пов'язаний із укладенням такими сторонами договору оренди та виник на підставі акта органу місцевого самоврядування. Відповідно спір є приватноправовим і підвідомчість спору має визначатись виходячи із суб'єктного складу сторін спірних правовідносин.

Виходячи із суб'єктного складу, справа підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2018 року по справі № 904/9302/17 (провадження 12-211гс18).

Відповідно до пункту 5 частини першої стаття 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

Згідно зі статтею 354 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню у повному обсязі із закриттям провадження у даній справі.

Відповідно до статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Керуючись статтями 344, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ"- задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпра від 23 січня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 по справі № 200/10545/17 (2-а/200/929/17) - скасувати.

Провадження у справі № 200/10545/17 (2-а/200/929/17)- закрити.

Роз'яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : А.Ю.Бучик

Т.Г. Стрелець