Справа № 200/7522/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року справа №200/7522/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Сіваченко І.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю представника відповідача Груєнка С.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" в особі Волноваського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року (повний текст складено 02 серпня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/7522/19-а (суддя І інстанції - Аляб`єв І.Г.) за позовом Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" в особі Волноваського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2019 року Позивач, Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" в особі Волноваського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області, у якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 12 квітня 2019 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 510,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12 квітня 2019 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до відокремленого підрозділу позивача застосовано штрафні санкції та пеню з податку на доходи фізичних осіб. Позивач не погоджується із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки вони є незаконними та такими, що порушують його права та законні інтереси. Неможливість своєчасно виплачувати заробітну плату працівникам підприємства та перераховувати у встановлені строки до бюджету військовий збір викликана об`єктивними факторами які не залежали від волі підприємства та були спричинені обставинами непереборної сили, а також викликана збитками, які були нанесені підприємству. Наявність непереборної сили підтверджена сертифікатами ТПП України і є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань щодо перерахування у встановлені строки до бюджету сум нарахованого/утриманого податку на доходи фізичних осіб.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі № 200/7522/19-а у задоволенні позову - відмовлено. Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. Неможливість своєчасно виплачувати заробітну плату працівникам підприємства та перераховувати у встановлені строки до бюджету військовий збір викликана об`єктивними факторами які не залежали від волі підприємства та були спричинені обставинами непереборної сили, а також викликана збитками, які були нанесені підприємству. Наявність непереборної сили підтверджена сертифікатами ТПП України і є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань щодо перерахування у встановлені строки до бюджету сум нарахованого/утриманого податку на доходи фізичних осіб.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, наголошуючи на законності прийнятого судом першої інстанції рішення. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що Позивач - Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" (далі - КП "Компанія "Вода Донбасу") є юридичною особою (; 87547, Донецька область, м.Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177 А) є платником податків та знаходиться на обліку в органах Державної фіскальної служби.

За результатами документальної планової виїзної перевірки Волноваського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", код за , з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2018 року складено акт від 19 березня 2019 року № 281/05-99-13-03/35580838.

Так, в ході перевірки працівниками податкового органу встановлені, зокрема, наступні порушення:

- п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.51.1 ст.51, абз. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 13.01.2015 №4, а саме:

у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і утриманого з них податку за формою 1-ДФ за 3 квартал 2017, 1 квартал 2018 при заповненні графи 2 "Податковий номер або серія та номер паспорта*" з помилкою відображений реєстраційний номер облікової картки платника податків, що призвело до зміни платника податку та до неповідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян;

підприємством надано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2018 року без включення до зазначеного податкового розрахунку утриманого податку на доходи фізичних осіб у сумі 1778,04 грн з нарахованого та виплаченого доходу фізичний особі ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за виконані роботи у сумі 9878,00 грн за грудень 2018 року та помилкового відображення нарахованого та виплаченого доходу фізичній особі ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з ознакою 157 "Дохід, виплачений самозайнятій особі" замість ознаки 102 "Виплати відповідно до умов цивільно-правового договору", що призвело до подання з недостовірнйми відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків, суми утриманого з них податку та до зменшення податкових зобов`язань платника податку;

підприємством були надані з однаковими даними за 2 квартал 2016 року два звітних Податкових розрахунки: № від 18.07.2016 та № від 08.08.2016; за З квартал 2016 року звітний Податковий розрахунок від 21.10.2016 та уточнюючий № від 13.03.2017, що призвело до задвоєння загальної суми нарахованого та виплаченого доходу, загальної суми утриманого податку на доходи фізичних осіб, загальної суми утриманого військового збору та до подання з недостовірними даними податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, і сум утриманого з них податку.

За результатами вказаної перевірки, на підставі зазначеного акту перевірки, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 12 квітня 2019 року № , яким застосовано до позивача штрафні санкції за платежем на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 510,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, відповідно до скарги від 29 квітня 2019 року № 03/694.

За результатами розгляду прийнято рішення від 27 травня 2019 року за № 24291/6/99-99-11-05-02-25, яким скаргу залишено без задоволення.

До матеріалів справи позивачем додано:

- Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 1213 про настання обставин непереборної сили від 29 жовтня 2014 року №4248/05-4, яким позивачу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів. На момент видачі сертифікатів Торгово-промислової палати України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну визначити неможливо;

- Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 1735 про настання обставин непереборної сили від 25 листопада 2014 №5270/05-4, яким позивачу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів. На момент видачі сертифікатів Торгово-промислової палати України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну визначити неможливо.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст. 1 Податкового кодексу України).

Підпунктами 16.1.2 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом України, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Таким чином, на позивача у справі покладений обов`язок щодо складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків.

Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або у негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

У розумінні пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, КП "Компанія "Вода Донбасу" є податковим агентом.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

За змістом підпункту 168.1.2 статті 168.1 статті 168 ПК України випливає, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України визначено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до абзацу 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що податковий агент зобов`язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до пункту 62.1 статті 62 Податкового Кодексу України, податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового Кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Відповідно до Наказу ДФС України від 01червня 2017 року за № 396 "Про затвердження Зразка форми акта (довідки) документальної планової/позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок" при оформленні результатів перевірок в акті (довідці) перевірки необхідно чітко визначити, які податкові періоди (в межах періоду, що перевірявся) або які операції та/або документи у відповідних періодах перевірені суцільним порядком, а які вибірково.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статті 58 ПКУ для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків (пункт 86.8 статті 86 Податкового кодексу України).

Таким чином, податкове повідомлення-рішення виноситься контролюючим органом на підставі результатів перевірки, які зафіксовані в акті та лише в межах періоду, що перевірявся.

Перевірка КП "Компанія "Вода Донбасу" в особі відокремленого підрозділу Волноваського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, контролюючим органом проводилась за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

Позивач не заперечує порядку застосування оскаржуваних санкцій, та стверджує про їх неправильне обчислення. Натомість, підставою цього позову є знаходження позивача на території міста Волноваха Донецької області, де проводилась антитерористична операція.

Тому позивач вважає, що наявність у нього сертифікатів Торгово-промислової палати України (далі - ТПП) звільняє від застосування санкцій.

Суд вважає вказане твердження необґрунтованим з таких підстав: 1. законодавство не містить прямої вказівки на звільнення суб`єктів, що здійснюють свою господарську діяльність на території, де проводилась антитерористична операція, від санкцій за несвоєчасне виконання податкових зобов`язань (на відміну від зобов`язань зі сплати єдиного внеску); 2. у спірному випадку відсутні докази наявності форс-мажорних обставин, які могли б звільняти позивача від такої відповідальності у загальному порядку.

Законом України "Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року №1669-VII (далі - Закон № 1669-VII) визначено тимчасові заходи проведення підтримки суб`єктів господарювання, що проводять діяльність на території проведення АТО, та осіб, які проживають у цій зоні або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 2 Закону № 1669-VII передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Статтею 10 Закону № 1669-VII (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Період проведення АТО - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України (абзац перший статті 1 Закону № 1669-VII).

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України".

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція"; розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053".

Суд зазначає, що вказаними розпорядженнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час, до якого включено місто Волноваха Донецької області.

Здійснення господарської діяльності на такій території не звільняє автоматично від відповідальності за порушення податкового законодавства.

Щодо посилання позивача на наявність у нього сертифікатів ТПП про настання обставин непереборної сили, судом зазначено наступне.

Відповідно до пункту 6.1. РЕГЛАМЕНТУ засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням президії ТПП України 15 липня 2014 № 40(3), підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 3.1 РЕГЛАМЕНТУ, визначених як непереборний вплив на виконання відповідного зобов`язання таким чином, що унеможливлює його виконання у термін, що настав (наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставиною та неможливістю виконання зобов`язання в термін, передбачений відповідно законодавством, відомчими нормативними актами, договором, контрактом, угодою, типовим договором тощо).

Згідно з пунктом 6.2. цього ж Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов`язаннях/обов`язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Зі змісту наданих позивачем до суду сертифікатів ТПП вбачається, що вони видані у 2014 році без вказівки строку дії обставин непереборної сили та без вказівки на конкретні податкові зобов`язання, виконання яких стало неможливим внаслідок форс-мажору (при цьому, судом встановлено, що такі зобов`язання виникли після видачі сертифікатів ТПП).

Суд наголошує, що у позові відсутні будь-які пояснення щодо зв`язку виявлених порушень та обставин непереборної сили.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність зв`язку між порушеннями, за які застосовано оскаржувані санкції, із обставинами непереборної сили.

Суд звертає увагу на те, що м. Волноваха не входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Враховуючи, що законодавство не звільняє платника податків автоматично від відповідальності за порушення строків виконання податкових зобов`язань внаслідок знаходження на території, де проводилася АТО, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" в особі Волноваського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі № 200/7522/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі № 200/7522/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко