Справа № 520/9876/19
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
26 листопада 2019 р. № 520/9876/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєва К.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 по 2018 роки у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 по 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.05.2013 р. по 08.10.2018 р.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.05.2013 р. по 08.10.2018 р.;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо утримання військового збору у розмірі 1,5 % на суму 1530,20 грн. з загальної суми грошової компенсації за не отримане речове майно при звільненні ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 різницю недоотриманої суми грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні у розмірі 1530,20 грн.

Ухвалою суду від 23.10.2019 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі, справа розглянута відповідно до ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.10.2018 № 173, позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де в подальшому з 08.20.2018 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та усіх видів забезпечення. Всупереч вимогам ст.. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивачу не була виплачена грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2018 рік. Окрім того, під час звільнення позивача з лав Збройних Сил України була надана довідка щодо основних, додаткових видів і одноразових видів грошового забезпечення та індексації від 10.06.2019 року № 932, де було виявлено, що по жовтень 2018 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Також у наказі командира військової частини НОМЕР_2 від 08.10.2018 № 173 зазначено, зокрема про виплату грошової компенсації за не отримане речове майно у розмірі 102042 (сто дві тисячі сорок дві) грн.. 55 коп., а фактично виплачена сума на 100512 (сто тисяч п`ятсот дванадцять) грн.. 35 коп., тобто безпідставно не виплачено 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень 20 коп. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

11 листопада 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач послався на те, що позивач до своїх прямих начальників з питання грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій не звертався, також позивач був ознайомлений з аркушом бесід і претензій до відповідача не мав, що підтверджується його власним підписом у аркуші бесіди. Щодо індексації зазначив, що з травня 2013 року по квітень 2014 року індексація позивачу не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку з тим, що величина індексу споживчих цін не перевищувала поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. З січня 2016 року по жовтень 2018 року індексація позивачу не нараховувалась у зв`язку із зростанням його грошового забезпечення. Щодо утримання військового збору відповідач зазначає, що утримання військового збору було проведено згідно Закону України від 31.07.2014 року №1621-YІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України». Ставка збору становить 1,5 відсотка. Платником збору є платники ПДФО. Статтею 165 Податкового Кодексу України встановлено вичерпний перелік доходів, які не виключаються до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податку, грошова компенсація у вказаному переліку не зазначена. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи позову та відзиву, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.08.1991 по 08.10.2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується аркушем бесіди від 27 липня 2018 року.

Згідно наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_2 від 08.10.2018 № 173 позивача виключено зі списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас у зв`язку із закінченням контракту.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 02.03.2017.

12.06.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання грошової компенсації за дні невикористаної відпустки, передбаченої п.12 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни», гарантії соціального захисту», про отримання недоплаченої суми грошової компенсації за не отримане речове майно у розмірі 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) грн. 20 коп. та про нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені починаючи з 08.10.2018 року по час проведення з позивачем остаточного розрахунку.

Листом №1130 від 15.07.2019 військовою частиною НОМЕР_2 позивачу відмовлено у наданні компенсації за дні невикористаної відпустки з підстав не набуття ОСОБА_1 права на отримання даної відпустки у зв`язку з відсутністю його звернення під час проходження військової служби. Щодо утримання військового збору у розмірі 1,5% відповідач зазначив, що відповідно до Закону України №548 від 18.06.2015 року та Постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 31.05.2017 року військовий збір є обов`язковим для всіх категорій і не підлягає відшкодуванню за рахунок держави.

Не погодившись із такою відмовою відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Щодо позовних вимог невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 по 2018 роки у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас, суд встановив наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За змістом ст. 4 Закону України «Про відпустки» установлюються такі види відпусток: щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

У відповідності до ст. 16-1 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Приписами ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги - використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

У відповідності ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Згідно ст. 1 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», припиняється.

Відповідно до частини 8 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Отже, підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які мають статус учасника бойових дій, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Так, відповідно до частини 14 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Суд зазначає, що норми Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Таким чином, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд вважає, що припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

До вказаного висновку дійшов Верховний суд у рішенні від 16.05.2019 р. у зразковій справі №620/4218/18.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Суд зауважує, що відповідачем під час розгляду справи не надано будь яких інших належних доказів на підтвердження наявності законних підстав для ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій.

Однак суд зазначає, що оскільки право на додаткову відпустку у позивача виникає з моменту отримання статусу учасника бойових дій, то право на грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій у позивача виникає з моменту отримання статусу учасника бойових дій. З матеріалів справи встановлено, що позивач отримав посвідчення учасника бойових дій 02.03.2017, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 (а.с.15)

З огляду на викладене вище, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме право на грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій у позивача виникає з 02.03.2017 року.

Про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.05.2013 р. по 08.10.2018 р., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Стаття 3 даного Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачає, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно ч. 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Як передбачено ч.4 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно п. 5. Порядку проведення індексації грошових доходів населення, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно п.1 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Суд звертає увагу на те, що на офіційному сайті Урядового кур`єру публікується індекс споживчих цін. Згідно інформації із зазначеного сайту індекс споживчих цін за період з травня 2013 року по квітень 2014 року не перевищував поріг індексації, який встановлено в розмірі 103 відсотка, отже відповідач правомірно не нараховував індексацію позивачу за вказаний період. ( ОСОБА_2

Відповідач надав до суду довідку про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення від 09.10.2019 №1587, згідно якої відповідачем нараховано та виплачено індексацію за період з 01.05.2014 року до 31.12.2015 року.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що з січня 2016 року по жовтень 2018 року індексація позивачу не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку із зростанням його грошового забезпечення, так як докази зростання грошового забезпечення в матеріалах справи відсутні. Належних та допустимих доказів, щодо підтвердження виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 08.10.2018 р. відповідачем не було надано.

Таким чином, наявні правові підстави вважати, що недоотримане з 01.01.2016 до 08.10.2014 р. грошове забезпечення підлягає індексації.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.05.2013 р. по 08.10.2018 р. є такими, що підлягають задоволенню частково, а саме задоволенню підлягають вимоги в частині зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 до 08.10.2018 р.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо утримання військового збору у розмірі 1,5 % на суму 1530,20 грн. з загальної суми грошової компенсації за не отримане речове майно при звільненні ОСОБА_1 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 різницю недоотриманої суми грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні у розмірі 1530,20 грн., то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (п. 1.2-1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення`Податкового кодексу України).

Підпунктом 163.1.1 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно із п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги у вигляді адресних виплат та надання соціальних і реабілітаційних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи грошові компенсації інвалідам, на дітей-інвалідів при реалізації індивідуальних програм реабілітації інвалідів, суми допомоги по вагітності та пологах), винагород і страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та у формі фінансової допомоги інвалідам з Фонду соціального захисту інвалідів згідно із законом, у тому числі (але не виключно):

а) сума грошової допомоги, яка надається згідно із законом членам сімей військовослужбовців чи осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які загинули (безвісно пропали) або померли під час виконання службових обов`язків;

б) сума державних премій України або стипендій України, призначених законом, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, винагород спортсменам - чемпіонам України, призерам спортивних змагань міжнародного рівня, у тому числі спортсменам-інвалідам, а також вартість державних нагород чи винагород від імені України, крім тих, що виплачуються коштами чи іншим майном, сума Нобелівської чи Абелівської премій;

в) сума коштів з Державного бюджету України дійсним членам (академікам) та членам-кореспондентам Національної академії наук України, Української академії аграрних наук, Академії медичних наук України, Академії педагогічних наук України, Академії правових наук України та Академії мистецтв України як щомісячна довічна плата за звання дійсного члена та члена-кореспондента;

г) сума допомоги, яка виплачується (надається) жертвам нацистських переслідувань або їх спадкоємцям з бюджетів або інших джерел, визначених міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також особам, які мають звання "Праведник Миру";

ґ) сума допомоги, яка виплачується (надається) особам, визнаним репресованими та/або реабілітованими згідно із законом, або їх спадкоємцям з бюджетів або інших джерел, визначених міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

е) сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, крім випадку, визначеного підпунктом164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати;

є) сума грошової компенсації за витрату часу, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України, яку отримують фізичні особи за ведення записів та подання відомостей відповідно до програм державних вибіркових обстежень, що проводяться органами державної статистики;

ж) сума грошової компенсації, що виплачується військовослужбовцям за належне їм для отримання жиле приміщення;

з) сума щорічної разової грошової допомоги, яка надається згідно із Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

и) сума грошової допомоги (у тому числі в натуральній формі), що надається фізичним особам або членам їхніх сімей (діти, дружина, батьки), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та/або компенсаційні виплати з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Винятки, передбачені цим підпунктом, не поширюються на виплату заробітної плати, грошової (вихідної) допомоги при виході на пенсію (у відставку) та виплату, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності.

Аналіз наведених норм, свідчить про те, що Податковий кодексу України не включає грошову компенсацію за неотримане речове майно військовослужбовця, до видів загального місячного (річного) доходу, що не обкладається військовим збором. Зазначене свідчить, що така компенсація підлягає оподаткуванню військовим збором, а тому дії Військової частини НОМЕР_2 щодо перерахунку до бюджету коштів в сумі 1530,20 грн. військового збору з грошової компенсації ОСОБА_1 є правомірними та вчиненими у відповідності до ст. 168 ПК України.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та стягнення грошових коштів в сумі 1530,20 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст.72-77, 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 02.03.2017 по 2018 роки у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 02.03.2017 по 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 до 08.10.2018 р.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 до 08.10.2018 р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено 26.11.2019 р.

Суддя Мінаєва К.В.