Справа № 620/2747/19
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2019 року м. Чернігів Справа № 620/2747/19

Чернігівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 30-ї окремої механізованої бригади імені князя ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 30-ї окремої механізованої бригади імені князя ОСОБА_2 (далі - Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання адвокату ОСОБА_1 ОСОБА_3 відповіді на адвокатський запит від 09.07.2019 №47; визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення відповідних розрахунків з виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно; зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2019 №8 (по стройовій частині) в частині виплати старшині контрактнику ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно; зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане речове майно.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що завчасно, до моменту виключення його зі списків військової частини, ним подано рапорт, в якому він просив, зокрема, провести з ним повний розрахунок і виплатити всі належні йому кошти, включаючи компенсацію за неотримане речове майно. Проте станом на день звернення до суду відповідачем протиправно не виплачена позивачу грошова компенсація за не отримане речове майно. Крім того адвокат позивача, на підставі договору, 16.07.2019 звернувся до відповідача з адвокатським запитом, строк надання відповіді на який становить 5 днів, однак відповідачем така відповідь на адвокатський запит не надана.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 30.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову - 15-денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем, у встановлений судом строк, подано до суду відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив у їх задоволенні відмовити, оскільки позивач під час проходження військової служби з рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 про виплату грошової компенсації за невикористане речове майно не звертався, а під час звільнення з військової служби та проведення усіх розрахунків і виплат, у позивача не виникало заперечень. Враховуючи наведене, відповідач вважає помилковим твердження позивача про наявність у нього права на виплату йому компенсації за неотримане речове майно.

Ухвалою суду від 28.11.2019 закрито провадження у справі у частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання адвокату ОСОБА_1 Замурі Людмилі Павлівні відповіді на адвокатський запит від 09.07.2019 №47.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2019 №8 старшину контрактної служби ОСОБА_1 , командира взводу зв`язку мотопіхотного батальйону Військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира 30-ї окремої механізованої бригади від 10.01.2019 №7-рс з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 10.01.2019 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення (а.с.43).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.09.2019 №224 внесено доповнення до пункту 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2019 №8 щодо виключення із списків особового складу позивача, які викладено у наступній редакції: «Виплатити грошову компенсація вартості за неотримане речове майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 у сумі 10160 (десять тисяч сто шістдесят) гривень 70 копійок» (а.с.44).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не проведення розрахунків з виплати грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону №2011-XII).

Згідно з частиною 1 статті 9-1 Закону №2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178).

Так, пунктами 2, 3 Порядку № 178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898 (далі - Інструкція №232), військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно». Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

З вищенаведених законодавчих приписів випливає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у постанові від 03.10.2018 у справі № 803/756/17 (адміністративне провадження № К/9901/38716/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до абзаців 1 та 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2019 №8 старшину контрактної служби ОСОБА_1 , командира взводу зв`язку мотопіхотного батальйону Військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира 30-ї окремої механізованої бригади від 10.01.2019 №7-рс з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 10.01.2019 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та проведено остаточний розрахунок із виплати належних позивачу при звільненні сум (а.с.43).

При цьому питання щодо виплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно вирішено не було.

У свою чергу відповідач у відзиві на позов посилається на той факт, що оскільки позивач під час проходження військової служби з рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 про виплату грошової компенсації за невикористане речове майно не звертався, то у нього відсутнє право на виплату йому компенсації за неотримане речове майно.

Суд відхиляє вищевказані твердження відповідача, оскільки в пункті 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме: рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у постанові від 11.09.2019 у справі №825/1104/17 (провадження №К/9901/33899/18), висновки якого, в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також суд враховує, що право позивача на виплату йому компенсації за неотримане речове майно підтверджено і самим командиром Військової частини НОМЕР_1 , яким, на підставі довідки-розрахунку про вартість речового майна від 14.08.2019 №130, видано наказ (по стройовій частині) від 16.09.2019 №224 про внесення доповнення до пункту 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2019 №8 щодо виключення із списків особового складу позивача, які викладено у наступній редакції: «Виплатити грошову компенсація вартості за неотримане речове майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 у сумі 10160 (десять тисяч сто шістдесят) гривень 70 копійок» (а.с.44).

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

При цьому відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження проведення відповідних розрахунків з виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що, відповідачем, у оскаржуваних правовідносинах, було допущено саме протиправну бездіяльність щодо не проведення відповідних розрахунків з виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно, у сумі 10160,70 грн., у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати протиправною таку бездіяльність.

Також підлягає задоволенню і позовна вимога в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане речове майно, у сумі 10160,70 грн., оскільки остання є похідною від основної позовної вимоги, яка була задоволена судом.

При цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2019 №8 (по стройовій частині) в частині виплати старшині контрактнику ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно та нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане речове майно, оскільки матеріалами справи підтверджено внесення змін у відповідний наказ та нарахування відповідної компенсації.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, то суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 384,20 грн.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250,262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 30-ї окремої механізованої бригади імені князя ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 30-ї окремої механізованої бригади імені князя ОСОБА_2 щодо не проведення відповідних розрахунків з виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно, у сумі 10160 (десять тисяч сто шістдесят) грн. 70 коп.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 30-ї окремої механізованої бригади імені князя ОСОБА_2 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане речове майно, у сумі 10160 (десять тисяч сто шістдесят) грн. 70 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 30-ї окремої механізованої бригади імені князя ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, через Чернігівський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 30-ї окремої механізованої бригади імені князя Костянтина Острозького ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - 07962707).

Суддя В.В. Падій