Справа № 160/6446/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/6446/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю:

представника відповідача: Ткачової В.В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року, (суддя суду першої інстанції Юхно І.В.), прийняте у м. Дніпро у відкритому судовому засіданні, у справі №160/6446/19 за позовом ОСОБА_1 до Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов, -

в с т а н о в и в :

10 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ткачова В.В. від 13.05.2019 ВП№59020751 про стягнення виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ткачова В.В. від 13.05.2019 ВП№59020751 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що положення Закону, що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору. Оскільки виконання рішення суду, в рамках примусового виконання якого прийнято оскаржувані постанови, стосуються визначення порядку способу участі батька у вихованні спільного з позивачем сина, його неможливо виконати без участі стягувача. Таким чином, саме державним виконавцем рішення суду виконано не було, оскільки останнім не було вчинено жодних дій з примусового виконання рішення суду. Вказане у сукупності, на думку позивача, свідчить про протиправність оскаржуваних постанов та наявність підстав для їх скасування.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ткачова В.В. від 13.05.2019 ВП№59020751 про стягнення виконавчого збору. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ткачова В.В. від 13.05.2019 ВП№59020751 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що порушення строку винесення постанови про стягнення виконавчого збору не є підставою для її скасування, оскільки ч. 5 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» чітко встановлює випадки, коли виконавчий збір не стягується, серед переліку яких відсутня така підстава, як винесення постанови про стягнення виконавчого збору з порушенням строків. Також, відповідач зазначає, що постанова про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат на виконавче провадження є виконавчими документами відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження», строк пред`явлення до виконання виконавчих документів, за якими стягувачем є держава, 3 місяці. Після встановлення джерел отримання доходів боржником, 13.05.2019 року державним виконавцем були винесені постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат на виконавче провадження, з метою недопущення порушення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання. 13.05.2019 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яка була направлена до бухгалтерії за місцем роботи позивача. Всі копії документів були вручені позивачу особисто 27.06.2019 року. Відтак, з урахуванням викладеного, відповідач вважає, що ним не було допущено порушень вимог закону, що потягли б за собою підстави для скасування оскаржуваних постанов, тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції було встановлено, що 13.05.2019 року державним виконавцем було прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 8346 грн., постанова була прийнята із порушенням строку встановленого ч. 4 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження». Вирішуючи питання про правомірність постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 13.05.2019 року судом було встановлено, що витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підстав постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються їх види та суми. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження наступного робочого дня після її винесення. Між тим, доказів існування зазначеної постанови відповідач до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзову на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.05.2019 ОСОБА_2 звернувся до Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа Вільногірського міського суду Дніпропетровської області у справі №174/810/18, виданого 17.04.2019, про визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом систематичних побачень батька з дитиною два рази на тиждень у його вільний від роботи час, з яких один раз у робочі дні з 17:00 год. до 19:00 год. і один раз з 12:00 год. до 14:00 у вихідний день (субота, неділя), у місці, визначеному за попередньою домовленістю батьків, у присутності матері ОСОБА_1 , з повідомленням матері ОСОБА_1 про день побачення з дитиною не пізніше ніж за добу.

На підставі вищенаведеної заяви постановою від 03.05.2019 державним виконавцем Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ткачовим В.В. відкрито виконавче провадження №59020751, боржником у якому є ОСОБА_1 , а стягувачем - ОСОБА_2 .

Пунктом 3 резолютивної частини зазначеної постанови державним виконавцем прийнято рішення про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 8346 грн.

13.05.2019 державним виконавцем Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ткачовим В.В. прийнято постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 8346 грн на користь стягувача Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в Державне Казначейство України у місті Києві, яка відповідно до пункту 3 резолютивної частини є виконавчим документом.

Крім того, 13.05.2019 постановою державного виконавця Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ткачова В.В. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які вона отримує у Державній пожежно-рятувальній частині №52 ГУ ДСНС у Дніпропетровській області, у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 8546 грн, з яких - 8346 грн - сума боргу за виконавчим документом, 200 грн - витрати виконавчого провадження.

Вважаючи постанови про стягнення виконавчого збору та звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.05.2019, прийняті у виконавчому провадженні №59020751 протиправними, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем було прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 8346 грн з порушенням строку встановленого частиною 4 статті 27 Закону №1404-VIII та пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5. Доказів направлення постанови про стягнення виконавчого збору на виконання приписів пункту 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 відповідачем до матеріалів справи надано не було. Постанова про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору прийнята державним виконавцем 13.05.2019, як і винесена на її реалізацію постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП№59020751, а доказів існування постанови про стягнення витрат виконавчого провадження відповідачем до суду не надано. На думку суду першої інстанції є підставою вважати, що боржник не мала можливості самостійно сплати виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Отже, прийняття постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.05.2019 ВП№59020751 є передчасною. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних постанов державного виконавця.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами зазначає про наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

За приписами ч. 4 ст. 27 означеного Закону, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У відповідності до ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Аналогічні приписи містить і Інструкція з організації примусового виконання рішень №512/5 від 02.04.2012 року, прийнята Міністерством юстиції України (в редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5).

В свою чергу, в абзаці 3 частини 3 статті 42 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Крім цього, у пункті 2 розділу VI Інструкції №512/5 передбачено, що витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції державним виконавцем Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ткачовим В.В. було прийнято постанову про стягнення виконавчого збору 8346 грн (2 х 4173 грн) лише 13.05.2019 року, тобто з порушенням строку встановленого частиною 4 статті 27 Закону №1404-VIII, яка визначає що постанова про стягнення виконавчого збору має бути винесена у день відкриття виконавчого провадження.

Ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем не було надано доказів направлення постанови про стягнення виконавчого збору від 13.05.2019 року на адресу позивача у день не пізніше наступного дня її складання.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що стягнення виконавчого збору з боржника є обов`язковим в разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу.

Оскільки виконавчий збір - це збір, що стягується на всій території України на користь саме Державного бюджету, він не є винагородою державного виконавця та не залежить від фактичного виконання виконавчого документу, дій або бездіяльності державного виконавця.

Відтак, порушення строку винесення постанови про стягнення виконавчого збору та доведення її до відома сторін може вказувати лише на протиправність дій державного виконавця, однак не є підставою для скасування означеної постанови, та звільнення боржника від обов`язку сплачувати виконавчий збір.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду, викладені в адміністративній справі №750/7624/17 від 07.03.2018 року стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця. На момент відкриття провадження державний виконавець не володіє інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення бідь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.

Відтак, доводи позивача з приводу того, що державний виконавець не мав права на стягнення виконавчого збору, оскільки ним не вчинено дій по примусовому виконанню виконавчого документу є необґрунтованими.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для скасування постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 8346 грн. - відсутні.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.05.2019 року №ВП№59020751, за рахунок заробітної плати позивача було стягнуто суму у розмірі загальної суми боргу 8546 грн., з яких 8346 грн. - сума виконавчого збору (2 х 4173 грн), а 200 грн. - витрати виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не було надано до суду доказів прийняття постанови про стягнення витрат на виконавче провадження в розмірі 200 грн., не зазначено з чого вони складаються, не надано також і доказів надіслання такої постанови на адресу стягувача по виконавчому провадженню.

Тобто, відповідачем не доведено факту прийняття постанови, на підставі якої було здійснено стягнення з позивача суми витрат на виконавче провадження у розмірі 200 грн., не підтвердження також і складу витрат виконавчого провадження на вказану суму, що є порушенням вимог ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження», п.2 розділу VI Інструкції №512/5.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постанову про стягнення виконавчого збору було прийнято 13.05.3019 року, тобто в один день з постановою про звернення стягнення на доходи позивача, жодної з означених постанов позивачем не отримано своєчасно, відтак суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позивач не мала можливості самостійно сплатити виконавчий збір.

Відтак, прийняття постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.05.2019 ВП№59020751 на суму 8546 грн. суд вважає передчасним.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП№59020751 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку. В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що підстави для скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 13.05.2019 ВП№59020751 - відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині задоволених позовних вимог про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 13.05.2019 ВП№59020751 та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Також, в силу приписів ст. 139 КАС України, у зв`язку з частковим скасуванням рішення суду першої інстанції та відмовою у задоволенні однієї з позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат, скасувавши рішення суду в частині стягнення на користь позивача суми судового збору у розмірі 768.40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 287, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року в адміністративній справі №160/6446/19 - скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ткачова Віктора Валерійовича від 13.05.2019 ВП№59020751 про стягнення виконавчого збору та прийняти в цій частині нову постанову.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ткачова Віктора Валерійовича від 13.05.2019 ВП№59020751 про стягнення виконавчого збору.

Скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 768.40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року в адміністративній справі №160/6446/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскарження в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай