Справа № 160/8151/19
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2019 року Справа № 160/8151/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача: представника відповідача:Горкіна О.О., Москалець Г.В.,
Вищевказані первинні документи складені з дотримання обов`язкових вимог до первинних документів, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а податкові накладні - з дотриманням вимог ст.201 Податкового кодексу України, що відповідачем не заперечується в акті перевірки, та в повній мірі відображають зміст і обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у зв`язку із здійсненням оплати за отримані послуги, що, в свою чергу, також підтверджує склад понесених ТОВ «БІК КАСКАД» витрат, які правомірно враховані при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі №160/8151/19 та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 02 жовтня 2019 року. Останнє судове засідання відбулось 04 листопада 2019 року.
Результати дослідження діяльності вказаних підприємств свідчать про те, що метою їх створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобов`язань іншим підприємствам, в т.ч., ТОВ «Бік Каскад».
Також, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області отримано вироки щодо директорів (засновників) вказаних контрагентів по кримінальним провадженням, в ході яких було встановлено, що зазначені особи до господарської діяльності підприємств відношення не мали та фактично таку діяльність не здійснювали.
А тому, ТОВ «БІК КАСКАД» при укладанні договорів купівлі-продажу товару з ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД», ТОВ «Ремонтний центр «Перос» (стара назва - ТОВ «Єврохоумс» та ТОВ «РАЙДЕК») та з ТОВ «ДІНКАРТ» (стара назва - ТОВ «Інтех К») не мало підтверджень ділової репутації, гарантій виконання зобов`язань, необхідних ресурсів та відповідного досвіду та інших ознак комерційної привабливості для обрання саме цих контрагентів.
У судовому засіданні 04 листопада 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, просив відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно з висновками зазначеного акта, перевіркою ТОВ «БІК КАСКАД» встановлено порушення:
Як видно з акта перевірки, в обґрунтування своєї позиції щодо відсутності права на формування позивачем податкового кредиту, податковий орган вказує на те, що операції з ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД», ТОВ «Ремонтний центр «Перос» та ТОВ «ДІНКАРТ» у періоді, що перевірявся не мали реального характеру.
Свідоцтво платника ПДВ №200206896 від 05.02.2015 має статус «анульоване» з 30.11.2016, у зв`язку з ненаданням декларацій протягом року.
Керівником та головним бухгалтером підприємства з 28.01.15 є ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ). ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД» за весь період з моменту реєстрації подано податкові декларації з податку на додану вартість за березень та квітень 2015 року. Декларації з ПДВ за березень, квітень 2015 року ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД» підписані директором ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), посада головного бухгалтера не передбачена.
За результатами аналізу даних податкової звітності неможливо встановити наявність основних засобів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, матеріалів (сировини), товарних запасів, необхідних для ведення господарської діяльності.
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області отримано вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.01.2016 у справі №369/230/16-к, за яким ОСОБА_1 , засновника і директора та головного бухгалтера ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД», визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.205 КК України.
За результатами дослідження діяльності ТОВ «Ремонтний центр «Перос» (стара назва - ТОВ «Єврохоумс» та ТОВ «РАЙДЕК») встановлено, що відповідно до інформаційних баз даних ДФС України з 26.05.2016 назва підприємства - ТОВ «РАЙДЕК», з 15.11.16 по 03.04.17 назва підприємства - ТОВ «Єврохоумс», з 04.04.2017 року по дату акта - ТОВ «Ремонтний центр «Перос».
Свідоцтво платника ПДВ №200269508 від 31.05.2016 анульоване 28.11.2017, причина - анульовано за ініціативою контролюючого органу (ненадання декларацій протягом року).
Податкова звітність з податку на прибуток за 2016 рік та наступні роки, звіти про фінансові результати за 2016 рік та наступні роки не подавалися.
Отже, за результатами аналізу даних податкової звітності не встановлено основних засобів, виробничого обладнання, транспортного і торгівельного обладнання, матеріалів (сировини), товарних запасів та трудових ресурсів, необхідних для господарської діяльності.
За результатами дослідження діяльності ТОВ «ДІНКАРТ» (стара назва - ТОВ «Інтех К») встановлено, що засновник, директор та головний бухгалтер в одній особі ТОВ «Дінкарт» (стара назва: ТОВ «Інтех К») - ОСОБА_4 (з 26.05.2016р. по 01.02.2017р). Свідоцтво платника ПДВ № 200269511 від 31.05.2016 анульоване за рішенням контролюючого органу 13.06.2018р. через відсутність поставок та ненадання декларацій.
ТОВ «ДІНКАРТ» за весь період з моменту реєстрації подано податкові декларації з податку на додану вартість лише за період липень 2016 року - жовтень 2016 року.
Декларація з ПДВ за липень, серпень, вересень та жовтень 2016 року ТОВ «ДІНКАРТ» підписані директором ОСОБА_4 , посада головного бухгалтера не передбачена.
Податковий розрахунок сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за ф. 1-ДФ з моменту реєстрації платником не подавався, тому встановити кількість осіб які працювали на підприємстві неможливо.
Податкова звітність з податку на прибуток за 2016 рік, звіти про фінансові результати за 2016 рік взагалі не подавалися.
Таким чином, на ТОВ «ДІНКАРТ» основні засоби відсутні, трудових ресурсів (найманих працівників) підприємство не мало. Зазначене свідчить про неможливість здійснення операцій з продажу ТМЦ (робіт, послуг), на які було виписано податкову накладну покупцеві ТОВ «БІК КАСКАД».
Отже, за результатами аналізу даних податкової звітності посадовими особами відповідача не встановлено основних засобів, виробничого обладнання, транспортного і торгівельного обладнання, матеріалів (сировини), товарних запасів та трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарських операцій з ТОВ «БІК КАСКАД».
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено у п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу ІІІ ПК України.
Відповідно до п. 44.2 ст.42 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Пунктом 2 статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) передбачено, що податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ст. 4 Закону №996 бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принципі відповідності доходів і витрат.
Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Витрати» затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (далі - П(С)БO 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.
Згідно з п.6 П(С)БO 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені (п.7 П(С)БO 16).
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов`язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «БІК КАСКАД» і ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД», ТОВ «Ремонтний центр «Перос» та ТОВ «ДІНКАРТ» і реальність зміни майнового стану першого.
У досліджуваному періоді ТОВ «БІК КАСКАД» мало взаємовідносини з ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД», ТОВ «Ремонтний центр «Перос» та ТОВ «ДІНКАРТ».
Між ТОВ «БІК КАСКАД» та ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ- ЛТД» (і.к. 39604265) укладений договір №10/03 від 10.03.2015, за умовами якого підрядник - ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ- ЛТД» взяло на себе зобов`язання надати послуги на підставі заявок замовника.
Позивачем надано специфікацію №1 від 01.07.2016 до договору підряду від 17.06.2016 №01/06 на виконання робіт з технічного обслуговування кондиціонера та виконання робіт з монтажу системи вентиляції і опалення.
На підтвердження виконання договору підряду від 17.06.2016 №01/06 надані акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 31.08.2016 №194 та 31.08.2016 №187, та видаткові накладні від 26.09.2016 №146 , від 27.09.2016 №146 і платіжні доручення.
Між позивачем та ТОВ «Інтех К» (і.к. 40510296, ТОВ «ДІНКАРТ») укладений договір підряду №4 від 29.06.2016р., до якого сторонами підписані специфікації №1 від 08.07.2016 та №2 від 01.08.2016.
На підтвердження виконання робіт за вказаним договором позивачем надані акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 10.08.2016 №11, від 29.07.2016 №18, від 29.07.2016 №19, від 29.07.2016 №9, від 29.07.2016 №10, від 08.09.2016 №45 та платіжні доручення.
Дослідивши зміст господарських договорів, укладених позивачем із ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД», ТОВ «Ремонтний центр «Перос» та ТОВ «ДІНКАРТ» та первинні документи, складені на підставі таких договорів, судом не приймаються такі документи на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій між означеними підприємствами, через таке.
Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити, зокрема, підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність у продавця відчужуваних ним товарів, необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності.
Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійснення операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.
Для цілей оподаткування ПДВ операції з постачання (придбання) товарів (послуг) мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку.
Наявність у платника податку первинних документів, які не мають дефекту форми, не є безумовною підставою для визнання за платником податку права на податковий кредит. Обов`язковою умовою є достовірність цих документів.
Судом встановлено, що в момент розглядуваних правовідносин позивача із ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД», директором і керівником ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД» був ОСОБА_1 від імені якого підписаний договір від 10.03.2015 №10/03 із ТОВ «БІК КАСКАД» та акти здачі-приймання робіт до вказаного договору.
В матеріалах справи міститься вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.01.2016 у справі № 369/230/16-к (провадження №1-кп/369/121/16), яким затверджено угоду від 22 січня 2016 року про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_1 , яким останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України та призначено йому за цим законом узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
У вказаному вироку встановлено, що на час підписання протоколу №1 Загальних Зборів Учасників ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД» від 26.01.2015 та Статуту ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД», затвердженого протоколом № 1 Загальних Зборів Учасників ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД» від 26.01.2015, ОСОБА_1 розумів, що він підписує документи, які відповідно до закону подаються для проведення реєстраційних дій ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД», оскільки ОСОБА_1 та невстановлена досудовим розслідуванням особа домовились про те, що учасником підприємства буде ОСОБА_1 , але він в подальшому до діяльності ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД» не буде мати ніякого відношення, а незаконною діяльністю з використанням документів та печатки ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД» будуть займатися інші особи.
Вказані дії ОСОБА_1 здійснював виключно за обіцяну грошову винагороду. При створенні ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД» ОСОБА_1 в установленому порядку не брав участь у зборах учасників ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД», не мав наміру здійснювати фінансово-господарську діяльність на вказаному підприємстві, а також призначивши себе на посаду керівника підприємства, виконувати його функції та обов`язки.
Незаконна діяльність ОСОБА_1 та невстановлених осіб полягала в наступному: так, останні, отримавши реєстраційні документи ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД», а також печатку вказаного товариства, здійснювали діяльність, направлену на формування штучного податкового кредиту з податку на додану вартість та завищення витрат іншим підприємствам з метою ухилення від сплати податків до Державного бюджету України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на момент господарських взаємовідносин із позивачем директором ТОВ «Ремонтний центр «Перос» (і.к. 40509935, стара назва - ТОВ «Єврохоумс», ТОВ «Райдек») була ОСОБА_2 , від імені якої підписаний договір від 17.06.2016 № 01/06 із ТОВ «БІК КАСКАД» та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг).
В матеріалах справи міститься вирок Святошинського районного суду м.Києва від 09.02.2017 у справі №759/1750/17 (провадження №1-кп/759/237/17), яким затверджено угоду від 31 січня 2017 року про визнання винуватості між прокурором Речицькою Н.А. та обвинуваченою ОСОБА_2 . ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.27 ч.5, 205 ч.1 КК України, за якою призначено їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31 січня 2017 року покарання у виді штрафу, в розмірі п`ятисот (500) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.
У вказаному вироку встановлено, що ОСОБА_2 , у квітні 2016 року, точний день та час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у м.Києві, біля станції метро «Житомирська», не маючи наміру здійснення статутної господарської діяльності, діючи з корисливих спонукань, погодилася на пропозицію невстановленої особи на ім`я ОСОБА_6 , за грошову винагороду придбати суб`єкт підприємницької діяльності ТОВ «Єврохоумс» та стати його засновником, усвідомлюючи при цьому, що придбання вказаного товариства здійснюється з метою прикриття незаконної діяльності, передбачаючи, при цьому, можливість спричинення державі матеріальної шкоди в результаті її незаконної діяльності.
26.05.2016, на підставі підписаних ОСОБА_2 документів, зареєстровано факт придбання останньою ТОВ «Єврохоумс» у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області.
Злочинні дії ОСОБА_2 виразились у пособництві фіктивному підприємництву, тобто придбанні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) - ТОВ «Єврохоумс» з метою прикриття незаконної діяльності.
Разом з тим, ОСОБА_2 отримала фактичне право на керівництво фінансово-господарською діяльністю вказаного підприємства, здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.
Дії ОСОБА_2 , які полягали у пособництві у придбанні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) - ТОВ «Єврохоумс» з метою прикриття незаконної діяльності, призвели до того, що невстановлені слідством особи, здійснили документальне оформлення, начебто, проведених фінансово-господарських операцій від імені формально призначеного засновника та директора.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи на момент господарських взаємовідносин із позивачем засновником та головним бухгалтером ТОВ «ДІНКАРТ» (і.к. 40510296, стара назва - ТОВ «Інтех К») була ОСОБА_4 , від імені якої підписаний договір підряду від 29.06.2016 №4 із ТОВ «БІК КАСКАД» та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) до цього договору.
Вказаним вироком ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.27 ч.5, 205 ч.1 КК України, та призначено їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 липня 2017 року покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу розміром 150 (сто п`ятдесят) неоподаткованих розмірів доходів громадян, що становить 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 маючи умисел, спрямований на пособництво у фіктивному підприємництві, тобто пособництво у створенні суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, шляхом надання засобів, а саме: особистих документів та документів, що стосуються створення та керівництва підприємством, сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, діючи умисно, вчинила злочин за наступних обставин.
Разом з тим, ОСОБА_4 отримала фактичне право на керівництво фінансово-господарською діяльністю вказаного підприємства, здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.ст. 27 ч.5, 205 ч.1 КК України, як пособництво у фіктивному підприємництві, тобто пособництві у створенні суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази та наявні вироки судів, суд виходить з такого.
Частиною 6 ст. 78 КАС України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Верховним Судом України неодноразово, з метою усунення неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права зазначалось, що факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення, зокрема відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту, є безпідставними.
Вказаний правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 26 січня 2016 року у справі №21-4781а15; від 22 березня 2016 року у справі №21-170а16; від 22 березня 2016 року у справі №21-2927а15; від 29 березня 2016 року у справі №21-5315а15; від 12 квітня 2016 року у справі №21-3270а15; від 12 квітня 2016 року у справі №21-3635а15; від 19 квітня 2016 року у справі №21-4985а15; від 26 квітня 2016 року у справі №21-4976а15; від 24 травня 2016 року у справі №21-5332; від 14 червня 2016 року у справі №21-1318а16.
Таким чином, сам факт наявності у позивача первинних документів, виписаних від імені постачальника/виконавця, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.
Окрім того, суд також враховує, що під час перевірки посадовими особами відповідача проаналізовано номенклатуру робіт, позначену у виписаних в адресу позивача ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД», ТОВ «Ремонтний центр «Перос» та ТОВ «ДІНКАРТ» податкових накладних та встановлено відсутність джерела походження зазначених робіт.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що первинні документи, які містяться в матеріалах справи, надані на підтвердження господарської взаємодії між ТОВ «Бік Каскад» та ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ-ЛТД», ТОВ «Ремонтний центр «Перос» та ТОВ «ДІНКАРТ» є формально складеними, а господарські операції між позивачем та вказаним підприємством не є реальними, оскільки судом не встановленого самого факту їх здійснення.
В відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать про те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних.
Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 139, 194, 205, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 14 листопада 2019 року.

Суддя О.В. Царікова