Справа № 359/9660/19
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/9660/19
Провадження № 2-а/359/237/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України в особі начальника 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-2» Степанишина Олексія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №004492 по справі про адміністративне правопорушення у сфері порушення іноземцями правил перебування в Україні,-

В С Т А Н О В И В:

15.10.2019 позивач ОСОБА_1 в особі свого уповноваженого представника адвоката Сергієнка О.П. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним адміністративним позовом до ОКПП «Київ» ДПС України в особі начальника 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-2» Степанишина Олексія Олександровича про скасування винесеної останнім постанови про накладення адміністративного стягнення № 004492 від 06.10.2019 про притягнення громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень, а також закриття провадження по вказаній справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення(а.с.1-5).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 6 жовтня 2019 року Начальником 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-2» Степанишиним Олексієм Олександровичем було винесено оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері порушення іноземцями правил перебування в Україні, а саме, що гр. РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 порушив встановлений термін перебування та території України, визначений п. 2.2. Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, що затверджено постановою КМУ від 15.02.2012 року № 150. Звертає увагу, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 6 жовтня 2019 року об 03 год. 15 хв. у пункті пропуску «Бориспіль» терміналу «Б» на напрямку «Відліт» під час оформлення пасажирів рейсу № 431 «Київ - Тбілісі», пред`явив на паспортний контроль закордонний паспорт гр. НОМЕР_1 на своє ім`я, з відміткою про реєстрацію на території України від 10.05.2016 року, виходячи з якої останній перебував на території України 180 днів, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. ст. 203 КУпАП.

До органів МВС України, з метою продовження реєстрації на території України не звертався.»

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що має Довідку про звернення за захистом в Україні, яка є дійсною до 16.10.2019 року та постійно її продовжував територіальними органами ДМС, а тому, відповідно до частини 2,4 статті 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» , як особа, яка звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем, не несе відповідальності за порушення правил перебування в Україні, якщо вона перебуває на території України протягом часу, необхідного для подання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У судове засідання сторони не з`явились.

Від представника позивача адвоката Сергієнка О.П. надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву по суті адміністративного позову, а також заяв та клопотань щодо своєї неявки не направив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч.2 цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У судовому засіданні встановлено, що постановою Начальника 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-2» Степанишина Олексія Олександровичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №004492 від 06 жовтня 2019 року, якою позивача, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень (а.с.6-7).

За змістом даної постанови,відповідачем, суб`єктом владних повноважень зазначено про те, що 06 жовтня 2019 року о 03 год. 15 хв. Гр. РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив встановлений термін перебування на території України, визначений п.2.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебуванні іноземців та осіб ез громадянства на території України, що затверджений постановою КМУ від 15.02.2012 р. № 150, а саме у пункті пропуску «Бориспіль» терміналу «F» на напрямку «Відліт» під час оформлення пасажирів рейсу №431 «Київ-Тбілісі» пред`явив на паспортний контроль закордонний паспорт гр.. НОМЕР_1 на своє ім`я з відміткою про реєстрацію на території України від 10.05.2016 року , виходячи з якої останній перебував на території України 180 днів, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.203 КУпАП. До органів МВС України з метою продовження реєстрації на території України не звертався (а.с.5-6).

Частиною 2 статті 203 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску через державний кордон України, а саме: недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або проживання на території України за недійсними документами чи документами, строк дії яких закінчився, або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, - тягнуть за собою попередження або накладення штрафу від ста ( 1700 гривень) до трьохсот ( 5100 гривень) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відповідно до п.2. Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ № 150 від 15.02.2012 року, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: 1) протягом наданого візою дозволу в разі в`їзду з держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відповідно до п.8 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ №150 від 15 лютого 2012 року, заяви про продовження строку перебування на території України (далі - заяви) подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС.

Та обставина, що позивач є громадянином Російської Федерації, ним не оспорюється, і за змістом оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення документ, що посвідчує особу : закордонний паспорт гр НОМЕР_1 .

Крім того, відповідні відомості про громадянство позивача наявні в Довідці про звернення за захистом в Україні №010041 від 02.01.2019, копія якої долучена до адміністративного позову (а.с.8-10).

Дослідженням Довідки про звернення за захистом в Україні встановлено, що вона видана Управлінням Державної міграційної служби України в Київській області за встановленою формою, затвердженою наказом МВС України 07.09.2011 р.№649, дата видачі - 02.01.2019, яка дійсна до 02.04.2019 та термін дії якої продовжувався - до 02.07.2019 та в подальшому до 16.10.2019 (а.с.9-10)

Відповідно до вимог статей 245, 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;3) скасовує постанову і закриває справу;4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до вимог ч.4 цієї ж статті особа, зазначена в частині другій цієї статті, не несе відповідальності за незаконне перетинання державного кордону України, якщо вона без зволікань звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така особа не несе відповідальності за порушення правил перебування в Україні, якщо вона перебуває на території України протягом часу, необхідного для подання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.»

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.

ОСОБА_1 01.08.2017 року звернувся до Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві із заявою про визнання його особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до вимог Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». На підтвердження вказаного звернення позивачу була видана вищезазначена Довідка про звернення за захистом в Україні №010041 від 02.01.2019, термін дії якої продовжений до 16.1.2019 (а.с.8-10)

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Закону України п.3 ч. 1 ст.1 «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» довідка про звернення за захистом в Україні- документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Враховуючи, вище викладене, суд дійшов висновку, що на момент складання оскаржуваної постанови, позивач мав чинну довідку про звернення за захистом в Україні, що засвідчує законність перебування позивача на території України та в силу вищенаведених вимог ч.4 ст.5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» не несе відповідальності за порушення правил перебування в Україні протягом строку, необхідного для подання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до вимог ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог: слід скасувати оскаржувану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, інші судові витрати у справі не значаться.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 74-77, 139,241-246,250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №004492 від 06.10.2019 начальника 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-2» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України Степанишина Олексія Олександровича про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, та закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 28.11.2019.

Суддя І.В. Муранова-Лесів