Справа № 607/20605/19
Суддя: Вийванко О. М.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2019 Справа №607/20605/19

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О.М.

при секретарі с/з Стрілковій М.С.

позивача Бобелюк ОСОБА_1

представника позивача Дацюк Ю.Б.

представника відповідача Кондрат Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліціїпро визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 № 568646 від 12 серпня 2019 року та закриття провадження у справі.

Посилаючись на те, що 12 серпня 2019 року у вечірній час він перебував у своєму помешканні за адресою: квартира АДРЕСА_1 разом з своїм знайомим громадянином ОСОБА_3 , який є мешканцем м. Буськ, Львівської області. Вони разом спілкувались та пили пиво та дивились телевізор. Спілкувались про фестиваль який бачили в місті. Приблизно біля 02:00 год. до нас у вхідні двері постукав сусід зверху, громадянин ОСОБА_4 та в нецензурній формі та дуже агресивно почав висловлювати претензії, що ми заважаємо спати його сім`ї та дитині. Позивач відповів, що вони тихіше будуть розмовляти, а йому запропонували не матюкатися та не поводити себе настільки агресивно. За 15 хв. до них у вхідні двері почали без перестану дзвонити та довго грюкати ногами. Він з громадянином ОСОБА_3 перелякались і вирішили не відчиняти. Тоді електричний дзвінок дзвонив безперервно, його замкнуло і він згорів. Крім того, хтось вимкнув у загальному коридорі світло в його квартирі. Коли грюкіт у двері закінчився він вийшов в коридор подивитися що сталось з замком та світлом. Саме в цей час працівники поліції накинулись на нього, наділи кайданки та повезли у відділок поліції. Не зважаючи на його пояснення та прохання розібратися в даній ситуації, стосовно нього було винесено постанову серії АПО18 № 568646 від 12 серпня 2019 року. Протокол про скоєння ним адміністративного правопорушення не складався і йому не надавався. Факт відсутності порушення закону з його боку та факт незаконних дій працівників поліції можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 , а також сусід громадянин ОСОБА_5 . Доказів того, що він порушував тишу відповідачем суду не нажано, а все базується на голослівній заяві громадянина ОСОБА_4 , яка нічим не підтверджується, а сам він поводив себе зухвало, агресивно, нецензурно лаявся та погрожував їм. Із зазначеною постановою не згідний оскільки вона винесена без врахування його зауважень, пояснень, а тому вважає, що дана постанова підлягає скасуванню.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні надала відзив на позов в якому позовні вимоги заперечує, мотивуючи тим, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та просить в задоволені позовних вимог відмовити.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що у відповідності до ст. 162 КАС України позов не визнає, заперечує проти нього та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 12 серпня 2019 року близько 02 год. 30 хв. на службовий планшет екіпажу зводу №2 роти ТОР Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департамент патрульної поліції, у складі якого ніс службу лейтенант поліції ОСОБА_6 , надійшов виклик від громадянина ОСОБА_4 , жителя квартири АДРЕСА_2 про те, що сусіди з квартири поверхом нижче порушують тишу та заважають заявнику відпочивати. Прибувши за місцем виклику у квартирі, в якій порушували тишу, працівникам поліції ніхто не відчиняв двері. Було прийняте рішення поспілкуватися із заявником та пояснити останньому, що у квартирі знизу двері не відчиняють. Заявник пояснив, що змушений був звернутися на гарячу лінію 102, оскільки порушення тиші заважає спати його дитині. Покинувши приміщення будинку, працівники поліції повторно зателефонували заявнику з метою переконатися, що порушення тиші більше не відбувається та рекомендувати заявнику у разі повторного вчинення правопорушення сусідами телефонувати відразу екіпажу патрульної поліції. Заявник повідомив, що порушник знаходиться біля нього в коридорі у п`яному вигляді та провокує конфлікт. Отримавши таку інформацію, працівниками поліції було прийняте рішення повернутися за адресою виклику з метою припинити вчинення адміністративного правопорушення. В результаті правопорушника, який перебував у п`яному вигляді та намагався втекти від працівників поліції до квартири №90, в результаті чого був затриманий для доставлення в Тернопільський відділ поліції для встановлення особи та складання відповідних адміністративних матеріалів. У заявника були відібрані письмові пояснення відносно подій, що стали підставою для звернення до поліції. Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань

вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Відповідач не погоджується з позицією позивача щодо винесення оскаржуваної постанови, а тому просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши стислий виклад позиції позивача, його представника та заперечення відповідача суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 № 568646, громадянин ОСОБА_2 , 12 серпня 2019 року о 02 год. 30 хв. перебуваючи у м. Тернополі, у квартирі АДРЕСА_1 порушував тишу, а саме голосно слухав музику, порушуючи вимоги ст. 24 Закону України «Про санітарне та епідеміологічне благополуччя населення» чим порушив ч. 1 ст. 182 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 182 КУпАП України порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян - суб`єктів господарської діяльності - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 1 Постанови від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України встановлює "презумпцію невинуватості", відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, статтею 24 Закону України «Про санітарне та епідеміологічне благополуччя населення» передбачено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності зобов`язані вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти) як жилі будинки і прибудинкові території, розташовані у межах населених пунктів заклади громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди.

Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об`єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

У судовому засіданні з`ясовано, що позивач перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 разом з своїм знайомим слухав музику, однак після того коли прийшов сусід та зробив зауваження, позивач відповів, що слухатиме музику та розмовлятиме тихіше. Однак через деякий час приїхав екіпаж патрульної поліції та на позивача було винесено постанову серії АПО18 №568646 від 12.08.2019 року за ч. 1 ст. 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач та його представник в судовому засіданні вказали, що тишу позивач не порушував.

Представником відповідача не надано відповідних доказів про те, що позивачем було порушено ч. 1 ст. 182 КУпАП України, у матеріалах справи містяться пояснення заявника Бамбуляк ОСОБА_7 відібрані інспектором патрульної поліції. Відповідачем не доведено об`єктивну сторону правопорушення, а саме, яке недодержання тиші відбувалося у позивача, не було встановлено рівень шуму при встановленому та допустимому шумі у жилих будинках та прибудинкових територій та чи були вжиті заходи щодо перевищення рівня шуму.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення, інспектором патрульної поліції при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння саме позивачем адміністративного правопорушення, зокрема, не було зафіксовано покази свідків, інші докази підтвердження порушення тиші, не зазначено пояснень самого позивача.

Інших доказів, окрім постанови по справі про адміністративне правопорушення та пояснення заявника, в розумінні ст. 251 КпАПУ, які свідчили про наявність в діях позивача адміністративного правопорушення, винність у його вчиненні, суду не надано.

У відповідності до ст. 24 Закону України «Про санітарно-епідеміологічне благополуччя населення», передбачені частинами другою, третьою та четвертою цієї статті вимоги щодо додержання тиші та обмежень певних видів діяльності, що супроводжуються шумом, не поширюються на ряд випадків, серед яких: здійснення в закритих приміщеннях будь-яких видів діяльності, що супроводжуються шумом, за умов, що виключають проникнення шуму в прилеглі приміщення, в яких постійно чи тимчасово перебувають люди; здійснення в закритих приміщеннях будь-яких видів діяльності, що супроводжуються шумом, за умов, що виключають проникнення шуму за межі таких приміщень.

При розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, в матеріалах справи такі підтвердження відсутні.

Крім того, слід звернути увагу на наступне.

Згідно ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» носить оціночний характер та відсилає до санітарих норм, а саме: шум на завищених об`єктах (до яких, відповідно до зазначеного Закону входять житлові будинки і прибудинкові території); при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Санітарними нормами допустимого шуму в приміщеннях житлових і громадських будівель і на території житлової забудови від 03.08.1984, які є чинними на даний час, встановлюють чіткі граничні показники шуму у житлових кімнатах квартир, однак, як вбачається з постанови, відповідач жодних вимірів шуму не проводив, на санітарні норми не посилається, рівень шуму не визначав, однак, постанову по справі про адміністративне правопорушення склав, а значить - його судження стосовно порушення норм статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» є припущеннями.

Так, уповноважена посадова особа, уповноважена розглянути справу про адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 182 КУпАП та винести постанову на місці вчинення правопорушення. Однак у випадку, коли особа оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП не міститься у переліку виключних випадків передбачених ч. 5 ст. 258 КУпАП, коли протокол складатись не повинен.

Згідно пояснень позивача та його представника, він не визнає та заперечує свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП. За таких умов, згідно приписів ст. 258 КУпАП відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, який є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Натомість, в порушення вказаних вимог, відповідачем протокол складений не був.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, під час винесення оскаржуваної постанови в порушення вимог ст. 280 КУпАП інспектором не з`ясовані та не враховані обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідачем не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення в той час, як у ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, адже відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Враховуючи наведене, та на підставі ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 33, ч. 1 ст. 182, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 245-246, 286, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліціїпро визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 № 568646 від 12 серпня 2019 року - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 № 568646 від 12 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

Рішення суду складено та підписано 26 листопада 2019 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко