Справа № 607/16084/19
Суддя: Ромазан В. В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2019 Справа №607/16084/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Мотиль Б.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кондрат Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Пришляк Тетяни Володимирівни,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти №2 Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Пришляк Тетяни Володимирівни, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №627530 від 03.06.2019 р. згідно якоїОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. та провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адмінстратвиного правопорушення; визнати дії поліцейського роти №2 Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Пришляк Т.В. неправомірними.

Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що спірну постанову вважає такою, що винесена з порушеннями норм законодавства та підлягає скасуванню, оскільки зазначеного правопорушення він не вчиняв і докази зворотного - відсутні. Зазначає, що дата винесення постанови ЕАВ №1194676 від 03.06 2019 року, не є дійсною та не відповідає обставинам у фабулі постанови, оскільки він у цей час знаходився за місцем проживання, а саме в АДРЕСА_1 , тобто не був присутній при винесенні постанови. Дана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Постанова винесена за відсутності належних даних, які б підтверджували факт неправомірності його дій. Дані обставини є підтвердженням неправомірних дій, халатного ставлення до своїх службових обов`язків, незнання законодавства, та безвідповідальності патрульного Пришляк Т.В.

Судом, на підставі ч.2 ст. 49 КАС України, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити.

Поліцейський роти №2 Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Пришляк Т.В. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи, що, відповідно до частини 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи. Відзиву на позов відповідач не подала. Про причини такого неподання та неявки у судове засідання не повідомила, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Саме тому розгляд справи слід провести за відсутності відповідача за наявними матеріалами на підставі частини 6 ст. 162 КАС України.

Представник Управління патрульної поліції у Тернопільській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, попередньо подала пояснення на адміністративний позов, згідно яких у задоволенні позову просить відмовити, оскільки позивачем допущено порушення Правил дорожнього руху України, а саме 01 червня 2019 року о 15 год. 19 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Octavia НОМЕР_1, не маючи при собі чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Згідно норм діючого законодавства контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав - при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Проте, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат). Крім того, Правила дорожнього руху України є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини, відповідно до яких водій зобов`язаний мати при собі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та пред`являти його для перевірки на вимогу поліцейського. При цьому, пунктом 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено коло суб`єктів, уповноважених на перевірку відповідних полісів, а також визначено випадки обов`язкової перевірки останніх. У свою чергу, пунктом 21.3 вказаної статті передбачено, що страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, зокрема Національної поліції, на їх вимогу, що узгоджується з вищевказаними положення Правил дорожнього руху. Міжнародне обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних автотранспортних засобів («Зелена картка») - відповідальність за шкоду, що може бути нанесена майну, здоров`ю та життю постраждалих осіб на території країн - членів системи «Зелена картка». Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий сертифікат «Зелена картка» - страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті. У відповідності до статті 10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності. Інформація з відеозапису, який було надано відповідачем та долучено судом до матеріалів справи відображає процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також момент, коли працівник поліції просить позивача пред`явити поліс обов`язкового страхування.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1194676 від 01 червня 2019 року, громадянин ОСОБА_1 , 01.06.2019р. по вул..К.Савури,8 о 15:19 год. керував транспортним засобом Skoda Octavia НОМЕР_1 , не маючи при собі чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив вимоги п. 2.1 ґ ПДР України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в сежах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює повноваження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації трансопртних засобів на вулично-дорожній мережі.

За пунктом 1.3 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодаством (пункт 1.9).

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України, водій механічного трансопртного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на трансопртний засіб, поліч (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно вимог п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного

засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за

наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних

пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно

до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух».

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Приписи п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплюють, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

З аналізу вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17.

Міжнародне обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних автотранспортних засобів («Зелена картка») - відповідальність за шкоду, що може бути нанесена майну, здоров`ю та життю постраждалих осіб на території країн-членів системи «Зелена картка».

Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий сертифікат «Зелена картка» - страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті.

У відповідності до статті 10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п.10 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно ч. 2 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені органами доходів і зборів відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Разом із тим, як вбачається з відеозапису реєстратора, закріпленим на форменному одязі патрульного та не заперечується позивачем, останній не перд`явив полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для перевірки на вимогу працівника поліції, а пояснив, що керовавний транспортний засіб застрахований у іноземній країні де перебуває на обліку транспортний засіб, що підтверджено номерними знаками, а тому він не повинен його страхувати на території України.

Таким чином, суд вважає, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, тому суд приходить до переконання, що відповідач не допустив порушення вимог закону при кваліфікації дій ОСОБА_1 , відтак спірна постанова є законною та підстави для її скасування - відсутні. Крім цього, суд відкидає твердження позивача про те, що дата винесення постанови ЕАВ №1194676 від 03.06.2019 року, не є дійсною та не відповідає обставинам у фабулі постанови, оскільки дані поясненням спростовуються наявною при матеріалах справи копією постанови ЕАВ №1194676, яка винесена 01.06.2019 року, а не 03.06.2019 року, як зазначає позивач, та дослідженим в судовому засіданні відеоматеріалом. Крім цього, зазначення відповідачем у спірній постанові місце вчинення правопорушення вулиця К.Савури , а не вул ..Довженка у місті Тернополі не є підставою для її скасування, оскільки така вулиця зазначається автоматично з прив`язкою до кординат технічним пристроєм за допомогою якого поліцейський здійснює її роздруківку. Також, суд зазначає, що позивач керував транспортним засобом зареєстрованим в іншій країні, тому згідно п.10 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти такі транспортні засоби.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позовуОСОБА_1 до поліцейського роти №2 Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Повне рішення суду складене 22 листопада 2019 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан