Справа № 200/12337/19-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 р. Справа№200/12337/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а)

про визнання незаконними та протиправними дії, визнати протиправною та скасування відмови від 6 травня 2019 року № 679/Б-10-01-03, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконними та протиправними дії відповідача по відмові у задоволенні моєї заяви від 2 травня 2019 про перерахунок пенсії по інвалідності на підставі прямої дії частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28 лютого 1991 року з 1 жовтня 2017 року у п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з урахуванням втрати працездатності 30 % року, визнання протиправною та скасування відмову відповідача, викладену у листі В.О. начальника Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області 1.1. Кравець за вихідним № 679/Б-10-01-03 від 6 травня 2019 року в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі прямої дії частини 3 статті 59 Закону прямої дії України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796- XII від 28 лютого 1991 року, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної державної пенсії по інвалідності на підставі частини 3 статті 59 Закону прямої дії України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28 лютого 1991 року, тобто у п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати,встановленої законом на 1 січня відповідного року з урахуванням втрати працездатності 30 %, починаючи з 1 жовтня 2017 року, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою від 21 жовтня 2019 року суд залишив без руху позовну заяву позивача та надав десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків.

5 листопада 2019 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій виконав вимоги ухвали суду від 21 жовтня 2019 року, чим усунув її недоліки.

Ухвалою суду від 6 листопада 2019 року було прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі № 200/12337/19-а за правилами спрощеного позовного провадження. Одночасно, суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, з огляду на те, що судом встановлено пред`явлення позову в межах встановлено строку звернення до суду.

Ухвалою від 21 грудня суд відмовив відповідачу у задоволенні його клопотання про зупинення провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно здійснив перерахунок його пенсії на підставі пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, що передбачає обчислення розміру пенсії за відповідною формулою, а не в розмірі п`ятикратного розміру заробітної плати, встановленої законом а 1 січня відповідного року, як це передбачено частиною 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву позивача, у якому заперечив проти задоволення його позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. В обґрунтування поданих заперечень відповідач зазначив, що з 1 жовтня 2017 року позивачеві проведено перерахунок його пенсії в розмірі фактичних збитків за формулою, передбаченою пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210. При цьому, відповідач зауважив, що саме Законом не передбачено визначення розміру пенсії, шляхом множення мінімальної заробітної плати на 5.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 22 березня 2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . Не є спірним питанням у справі, що позивач перебуває на пенсійному обліку відповідача з 8 травня 2007 року як отримувач пенсії по інвалідності третьої групи, яка настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з аварією на ЧАЕС.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що відповідно до виписки з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 8 червня 1986 року № 013 «Про оголошення списку офіцерів і прапорщиків, виконуючих службові обов`язки в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС» було оголошено період виконання службових обов`язків , пов`язаних ліквідацією наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС єфрейтором ОСОБА_1 з 10 травня по 29 травня 1986 року в населених пунктах Шпилі, Дитятки, Старі Соколи, Чорнобиль.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_3 від 6 листопада 1992 року зазначено про те, що ОСОБА_1 з 10 травня по 29 травня 1986 року в складі внутрішніх військ МВС СРСР виконував відповідне урядове завдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в районі населених пунктів Прип`ять, Чорнобиль а також на кордоні 30-ти кілометрової зони в зоні аварії протягом 20 днів, отримав дозу радіоактивного опромінення 6,32 рентгена.

Експертним висновком Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії по установленню зв`язку захворювань, інвалідності та смерті з діянням іонізованого випромінювання та інших шкідливих наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № 25262/69-1 від 13 листопада 2006 року встановлено, що захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0599889 від 31 травня 2016 року підтверджено, що позивачеві підтверджено повторно 3 групу та що захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_4 , виданим Донецькою обласною державною адміністрацією 1 червня 2007 року та вкладки № НОМЕР_5 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

13 лютого 2019 року Донецькою обласною державною адміністрацією позивачеві було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році серії НОМЕР_6 .

Як вбачається з наявних матеріалів справи 2 травня 2019 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, у якій просив здійснити перерахунок його пенсії по інвалідності на підставі прямої дії частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1 жовтня 2017 року з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з урахуванням втрати працездатності 30 % та здійснити виплату між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією по інвалідності за період з 1 жовтня 2017 року.

У відповідь листом від 6 травня 2019 року вих. № 679/Б-10-01-03 відповідачем повідомлено, що з 8 травня 2007 року позивач перебуваєте на обліку в нашому управлінні та отримує пенсію по інвалідності третьої групи, яка настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з аварією на ЧАЕС, у розмірі відшкодування фактичного збитку, обчислену відповідну до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсійним органом повідомлено, що пенсія по інвалідності,яка настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з аварією на ЧАЕС, до 1 жовтня 2017 року позивачу обчислювалась в твердому розмірі без заробітку та станом на 30 вересня 2017 року складала 2952 грн. З 1 жовтня 2017 року проведено масовий перерахунок пенсії відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з використанням показника середньої заробітної плати 3764 грн. 40 коп. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено в розмірі 1452 грн. Відповідно змін внесених Законом № 2148 до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які брали на участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно цього Закону, або за бажанням таких осіб, - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. Відповідач зазначив, що пенсію позивача по з 1 жовтня 2017 року було перераховано у відповідності до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

За повідомленням відповідача , з 1 жовтня 2017 року розмір Вашої пенсії по інвалідності, обчислений у відповідності до частини 3 статті 59 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», став складати 4801 грн. 48 коп., де:

загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 30%;

середньомісячний заробіток 13437 грн. 25 коп. (розрахунок заробітку 3764 грн. 40 коп. (середній заробіток за 2016 рік) х 3,56956 (індивідуальний коефіцієнт заробітку 5x3200 грн./4482 грн. 35грн.);

основний розмір пенсії від середнього заробітку 4031 грн. 18 коп.(13437 грн. 25 коп.x30%);

підвищення інвалідам війни 3 гр. 435 грн. 60 коп.( 30% x 1452грн.);

додаткова пенсія інваліду 3 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС 284 грн. 70 коп. ( пункт 5 постанови КМУ № 112);

цільова допомога інвалідам війни 3 гр. -50 грн.;

загальний розмір пенсії по інвалідності 4801,48 грн.

Також, позивача було поінформовано, що 1 грудня 2018 року після проведеного масового перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір пенсії позивача склав 4814 грн. 98 коп., де :

загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 30%;

середньомісячний заробіток 13437 грн. 25 коп. (розрахунок заробітку 3764 грн. 40 коп. (середній заробіток за 2016 рік) х 3,56956 (індивідуальний коефіцієнт заробітку 5x3200 грн. /4482 грн. 35 коп.);

основний розмір пенсії від середнього заробітку 4031 грн. 18 коп.(13437x30%);

підвищення інвалідам війни 3 гр. 449 грн. 10 коп.( 30% x 1497грн.);

додаткова пенсія інваліду 3 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС 284 грн. 70 коп. ( пункт 5 постанови КМУ № 112);

цільова допомога інвалідам війни 3 гр. -50 грн.;

загальний розмір пенсії по інвалідності 4814 грн. 98 коп.

Окрім того, позивачу повідомлено, що з 1 березня 2019 року після проведеного перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону № 1058, розмір його пенсії не змінився, оскільки пенсійна справа потрапила до списку кандидатів на індивідуально-масовий перерахунок з 1 березня 2019 року та потребувала додаткового опрацювання. У травні 2019 пенсійну справу позивача було приведено у відповідність до чинного законодавства та проведено індексацію пенсійної справи. Після проведеного перерахунку розмір пенсії по інвалідності позивача, обчислений відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1 березня 2019 року став складати 5500 грн. 28 коп., де :

загальний процент розрахунку пенсії від заробітку - 30%;

середньомісячний заробіток 15721 грн. 59 коп. (розрахунок заробітку 4404 грн. 35 коп. (проіндексований середній заробіток за 2016 рік) х 3,56956 (індивідуальний коефіцієнт заробітку 5 х 3200 грн./4482 грн. 35 коп.);

основний розмір пенсії від середнього заробітку 4716 грн. 48 коп. (15721 грн. 59 коп. х 30%);

підвищення інвалідам війни 3 гр. 449 грн. 10 коп.( 30% х 1497 грн.);

додаткова пенсія інваліду 3 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС 284 грн. 70 коп. ( пункт 5 постанови КМУ № 112);

цільова допомога інвалідам війни 3 гр. 50 грн.;

загальний розмір пенсії по інвалідності 5500 грн. 28 коп.

Не погоджуючись з наданою відповіддю та діями відповідача щодо проведеного розрахунку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд зауважує, що право позивача на перерахунок пенсії відповідно до положень частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідачем не заперечується. Крім того, факт проведення відповідачем перерахунку пенсії підтверджується наявними матеріалами справи та н заперечується позивачем.

Отже, спірним питанням у справі є порядок проведеного відповідачем перерахунку пенсії з 1 жовтня 2017 року та правомірність застосування при цьому формули згідно з пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі Закон № 1788) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV).

Нормами статті 4 вищевказаного Закону визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються:

види пенсійного забезпечення;

умови участі в пенсійній системі чи її рівнях;

пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат;

джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення;

умови, норми та порядок пенсійного забезпечення;

організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі Закон № 796-ХІІ).

Пенсії і компенсації особам, віднесеним до категорій 1, 2,3,4 визначені в розділі VIII зазначеного Закону.

За умовами статті 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Згідно з нормами статті 54 Закону № 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

При цьому, нормами частини 3 даної статті установлено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до положень статті 59 зазначеного Закону пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

При цьому, суд зауважує, що словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року.

Згідно положень частини 3 зазначеної статті Закону особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З аналізу зазначеної норми законодавства суд не вбачає, що положеннями частини 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ визначено механізм (порядок) здійснення перерахунку пенсії.

Натомість, механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - пенсії) визначений Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 (надалі Порядок № 1210).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 851 внесено зміни до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, доповнено пунктом 9-1.

Так, згідно з нормами пункту 9-1 Порядку 1210 за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:

де П - розмір пенсії;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки;

Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії;

Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:

де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.

У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Як встановлено судом раніше, на виконання зазначених норм чинного законодавства відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 1 жовтня 2017 року згідно Порядку № 1210.

Щодо правомірності застосування пенсійним органом норм Положення № 1210 при здійсненні перерахунку пенсії позивач з 1 жовтня 2017 року, суд зазначає, що в даному випадку необхідно застосовувати практику ЄСПЛ, яка полягає в тому, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) [GC], заява № 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I).

Отже, застосування при здійсненні позивачу перерахунку його пенсії відповідачем Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 відповідає принципу законності.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Однак, презумпція винуватості не є абсолютною. Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів. Отож застосування принципу презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень не обумовлює його автоматично програшного становища у справі та не звільняє суд від обов`язку ухвалити справедливе і правосудне судове рішення.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд не вбачає протиправності в діях відповідача, отже, вимоги позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частини 5 статті 139 КАС України питання про розподіл судових витрат не розглядається.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а) про визнання незаконними та протиправними дії, визнати протиправною та скасування відмови від 6 травня 2019 року № 679/Б-10-01-03, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 2 грудня 2019 року. Повне судове рішення складено 2 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар