Справа № 200/8387/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року справа №200/8387/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі представника відповідача Помалюк І.В.,

розглянув відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 р. у справі № 200/8387/19-а (головуючий І інстанції Грищенко Є.І., повний текст складено 25.09.2019р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» про стягнення податкового боргу, -

УСТАНОВИВ:

03.07.2019 року Головне управління ДПС у Донецькій області (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» (далі відповідач, ТОВ «ЦЗФ «Селидівська»), в якому просив стягнути кошти з рахунків у банківських установах, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 2 409 613,44 грн. (а.с. 4-6).

В обґрунтування позову зазначено, що станом на 22 травня 2019 року за відповідачем рахується податковий борг, який раніше не був заявлений до суду у розмірі 2 409 613,44 грн., який виник з причин несплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, за податковим повідомленнями-рішеннями та пені. У зв`язку з несплатою узгоджений податкових зобов`язань, було сформовано податкову вимогу № 2085-25 від 23 липня 2014 року, яка вручена представнику підприємства. Вказана вимога не оскаржувалась та не відкликалась.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач самостійно не сплатив вищезазначену суму боргу, виникли правові підстави для звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто кошти з рахунків у банківських установах, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 2 409 613,44 грн. (а.с. 91-93).

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, вважає що судом не повне з`ясовано усі обставини справи, судове рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги наголошує на тому, що податкові повідомлення-рішення від 12.10.2018р. № та № є неправомірними, а тому прийняття оскаржуваного судового рішення за ним про стягнення податкового боргу є безпідставним. Зазначає, що з 15.10.2014р. набрав чинності Закон України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», місцезнаходження відповідача станом на 14.04.2014р. була територія населеного пункту, яка розташована на лінії зіткнення та станом на 01.01.2017р. не змінила свого місцезнаходження, отже в силу норм п.38.2 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення Податкового кодексу України», з 01.01.2017р. у позивача відсутні правові підстави для застосування відносно ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення грошових зобов`язань (а.с. 98-102).

Під час апеляційного розгляду представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, представник відповідача до суду не прибув.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», , місцезнаходження: Донецька обл., м.Селидове, вул. Миру, 34, зареєстроване в якості юридичної особи 28.11.2001 року (а.с. 103-104).

28 вересня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області складений акт № 1110/05-99-14-14/31714629 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2018 року (а.с. 23-26).

12 жовтня 2018 року податковим органом на підставі акту сформовано податкові повідомлення-рішення: № - яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів у тому числі з військового збору, пені на суму 176 603,47 грн., № - яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 2 084 963,19 грн., № - відповідно до якого застосовано штрафні санкції у сумі 510 грн. (а.с. 27-29).

Зазначені податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу підприємства, отримані представником 22.10.2019р. та оскаржені до Державної фіскальної служби України.

17 грудня 2018 року рішенням № 40700/6/99-99-11-05-01-15 Державної фіскальної служби України податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с. 30-31).

Податкова вимога форми "Ю" від 23.07.2014р. № 2082-25 була отримана головним бухгалтером підприємства 23.07.2014р. (а.с. 9).

Станом на момент подання позову за відповідачем обліковується податковий борг в сумі 2 409 613,44 грн., який виник з причин несплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, за податковим повідомленнями-рішеннями та пені.

Спірним у даній справі є правомірність стягнення коштів з рахунків у банківських установах, які обслуговують підприємство в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 2 409 613,44 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За унормуванням підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Правилами пункту 20.1.19 статті Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи, зокрема, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Підпунктом 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України зазначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України).

У відповідності до підпункту 59.3 статті 59 цього ж Кодексу визначено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Підпунктом 59.4 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (пункт 59.5 статті 59 Податкового кодексу України).

З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином надіслав відповідачу для узгодження податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу.

В матеріалах справи відсутні докази їх оскарження а також їх повного погашення у встановлений законодавцем строк.

Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Приписами пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Як встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду податкові повідомлення-рішення в судовому порядку не оскаржувалися, отже визначена сума податкових зобов`язань станом на момент звернення до суду із даним позовом є узгодженою та набула статусу податкового боргу.

З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача спірної суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.

Щодо доводів апелянта стосовно Закону України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та що у позивача відсутні правові підстави нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення грошових зобов`язань, суд апеляційної інстанції зазначає, що податкові повідомлення-рішення на підставі яких позивач просить стягнути кошти відповідачем не оскаржувалися. Вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості у судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, тощо. При цьому питання правомірності застосованих контролюючим органом фінансових санкцій не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Щодо доводів скаржника про неправомірність дій відповідача, що полягали у незарахуванні в повному обсязі сплачених відповідачем грошових коштів у рахунок зменшення суми податкового боргу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з пунктом 131.2 статті 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Отже, якщо платник податку сплачує суму грошового зобов`язання, але при цьому має податковий борг із податку, то сплачена сума буде зарахована у погашення податкового боргу цього податку у календарній черговості виникнення такого боргу.

Враховуючи викладене, спрямування сплачених відповідачем коштів на погашення податкового боргу правомірно зараховувалось контролюючим органом у рахунок погашення боргу в порядку черговості його виникнення.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 р. у справі № 200/8387/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 26 листопада 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв