Справа № 500/1196/19
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 листопада 2019 року

Київ

справа №500/1196/19

адміністративне провадження №К/9901/32764/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (правонаступник Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області) на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 500/1196/19 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просив суд: визнати протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, якими позивачу відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із зміною складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в розмірі 82% від цієї винагороди; зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно закону України «Про судоустрій та статус суддів» з 01.01.2018 в розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, яка складає 27134,80 грн, згідно довідки Апеляційного суду Тернопільської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 5053/18 вх. від 14.08.2018 без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум; з 04 грудня 2018 року в розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, яка складає 40702,20 грн, згідно довідки Тернопільського Апеляційного суду № 1379/18 вх. від 20 грудня 2018 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум; з 01 січня 2019 року в розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, яка складає 44375,80 грн, згідно довідки Тернопільського Апеляційного суду № 457/19 від 22 січня 2019 року без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року, позов задоволено повністю.

25 листопада 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на вказані судові рішення у справі № 500/1196/19.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.

Із зазначеною правовою нормою кореспондуються пункт 7 частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.

У свою чергу, за змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно частини четвертої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою від 30 травня 2019 року судом першої інстанції вказану справу відповідно до положень КАС України віднесено до справ незначної складності та розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Підстав вважати, що суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково відсутні, оскільки ця справа не відноситься до справ визначених частиною четвертою статті 12 КАС України.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 328, 333, 359 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (правонаступник Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області) на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 500/1196/19.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді А. І. Рибачук

Л. В. Тацій