Справа № 420/6871/18
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 листопада 2019 року

Київ

справа №420/6871/18

адміністративне провадження №К/9901/24940/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,

суддів: Калашнікової О.В., Яковенка М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Івченка М.В.

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Караченцової Н.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в касаційній інстанції клопотання ОСОБА_1 щодо передачі справи №420/6871/18 на розгляд до Великої Палати Верховного Суду

УСТАНОВИВ

У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом ( з урахуванням уточнень) до керівника апарату Комінтернівського районного суду Одеської області (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Кабінет Міністрів України, Національне агентство України з питань державної служби,

у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт другий наказу керівника апарату Комінтернівського районного суду Одеської області № 4-ОС від 15 лютого 2017 року щодо присвоєння позивачу найнижчого 9 рангу державного службовця;

- зобов`язати відповідача індивідуальним актом (наказом) поновити порушене право та відновити правовий статус позивача, у спосіб присвоєння йому згідно Закону України "Про державну службу" відповідний найвищий 3 (третій) ранг державного службовця категорії посад "Б" (посада керівника), який дзеркально відповідає протиправно позбавленому не в судовому порядку, раніше присвоєному, найвищому рангу державного службовця категорії посад керівника районного рівня як: рівнозначна посада та рівнозначний найвищий ранг такої посади.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу № 4-ОС від 15 лютого 2017 року керівника апарату Комінтернівського районного суду Одеської області.

Зобов`язано керівника апарату Комінтернівського районного суду Одеської області вирішити питання щодо присвоєння ОСОБА_1 категорії та рангу державного службовця у відповідності до норм Закону України "Про державну службу" та з урахуванням висновків, наведених у рішенні суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до Порядку присвоєння рангів державних службовців та враховуючи, що позивач з 21.07.2011 року був звільнений з державної служби та з 21 грудня 2016 року призначений на державну службу, йому повинен бути присвоєний черговий ранг обчислений з урахуванням періоду роботи на державній службі.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача присвоїти позивачу найвищий 3 ранг державного службовця категорії посад "Б" (посада керівника), суд першої інстанції зазначив, що це фактично є втручанням у дискреційні повноваження керівника апарату суду. Суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою захисту прав позивача доцільним в даному випадку буде зобов`язати керівника апарату Комінтернівського районного суду Одеської області вирішити питання щодо присвоєння ОСОБА_1 категорії та рангу державного службовця у відповідності до норм Закону України "Про державну службу" та з урахуванням висновків, наведених у рішенні суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року та ухвалено по справі постанову, якою позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу № 4-ОС від 15 лютого 2017 року керівника апарату Комінтернівського районного суду Одеської області залишено без розгляду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в іншій частині задоволено частково.

Зобов`язаний керівник апарату Комінтернівського районного суду Одеської області вирішити питання щодо присвоєння ОСОБА_1 категорії та рангу державного службовця, починаючи з листопада 2018 року, з урахуванням періоду роботи позивача на державній службі з 17.01.2001 по 03.10.2002 та з 19.09.2005 по 21.07.2011.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що загальний відпрацьований період роботи позивача на державній службі необхідно враховувати при встановленні відповідного рангу.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що позовна заява ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування п.2 наказу від 15.02.2017 підлягає залишенню без розгляду, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду.

Позивач, не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій. звернувся з касаційною скаргою, у якій посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2019 року справу №420/6871/18 призначено до касаційного розгляду в судовому засіданні на 26 листопада 2019 року об 11 год. 00 хв.

13 листопада 2019 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про з`ясування колегією суддів питання правової можливості щодо передачі справи №420/6871/18 на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

Клопотання обґрунтовує, тим що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи викладені у клопотання та просив останнє задовольнити та передати справу №420/6871/18 на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, оскільки справа має виключну правову проблему.

Представник Національного агентства України з питань державної служби у судовому засіданні просив розглянути клопотання на розсуд суду.

Колегія суддів дослідивши доводи заявленого клопотання про передачу справи №420/6871/18 на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, для вирішення виключної проблеми у формуванні єдиної правозастосовної практики в подібних судових спорах, вважає що у задоволені останнього необхідно відмовити.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 346 КАС суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Підстава для передачі касаційним судом справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, визначена частиною п`ятою статті 346 КАС, передбачає наявність у справі виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в судовому рішенні від 26 березня 2019 року у справі 804/15369/13-а, для віднесення справи до категорії спорів, що містять виключну правову проблему і вирішення яких необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, така справа повинна мати декілька з наведених ознак:

-справа не може бути вирішена відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;

-встановлена необхідність відступити від викладеного в постанові Верховного Суду України правового висновку, який унеможливлює ефективний судовий захист;

-існують кількісні критерії, що свідчать про наявність виключної правової проблеми, а саме значний перелік подібних справ (зокрема, між тими ж сторонами або з однакового предмета спору), які перебувають на розгляді в судах;

-існують якісні критерії наявності виключної правової проблеми, зокрема:

-немає усталеної судової практики у застосуванні однієї і тієї ж норми права, в тому числі, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному;

-невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, в тому числі необхідність застосування аналогії закону чи права;

-встановлення глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, а також наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому;

-наявність різних наукових підходів до вирішення конкретних правових питань у схожих правовідносинах.

Згідно із частиною першою статті 347 КАС питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

На думку позивача, у цій справі існує виключна правова проблема і вирішення яких необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, однак обґрунтовуючи клопотання позивач, посилається на частину 5 статті 346 КАС України без посилання на будь-яку норму матеріального права, що може свідчити про наявність виключної правової проблеми.

Колегія суддів також зазначає, що положеннями статті 2 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 КАС є Верховний Суд, у складі якого за змістом статей 36, 37 Закон № 1402-VIII діє, зокрема, Касаційний адміністративний суд. Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Таким чином, до повноважень Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема, належить вирішення питань про правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, їх тлумачення при вирішенні юридичних спорів в адміністративних справах чи проблем щодо забезпечення захисту прав, свобод або інтересів. Реалізація таких повноважень пов`язана з наявністю правових проблем.

Колегія суддів звертає увагу, що спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII та Порядком присвоєння рангів державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2016 року.

Отже, питання про можливість застосування норм матеріального права може бути вирішено Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду як належним судом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наведене у клопотанні обґрунтування наявності виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, не створює підстави для передачі на розгляд Великій Палаті Верховного Суду справи №420/6871/18.

Повний текст ухвали складений 28 листопада 2019 року.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 346 й 347 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволені клопотання ОСОБА_1 щодо передачі справи №420/6871/18 на розгляд до Великої Палати Верховного Суду - відмовити.

2. На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

3. Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Шишов

Судді О.В. Калашнікова

М.М. Яковенко