Справа № 813/2902/16
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

21.11.2019 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною відмову щодо зняття з реєстрації місця проживання та зобов`язання зняти з реєстрації місця проживання,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся із адміністративним позовом до голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною відмову щодо зняття з реєстрації місця проживання та зобов`язання зняти з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.05.2016 року позивач звернувся із заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Іванчини І .Р . 02.06.2016 року позивач отримав відповідь про відмову у знятті реєстрації за №3101-115. Таку відмову позивач вважає безпідставною та протиправною. Просить зобов`язати голову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1 .

Позивач в судових засіданнях надав аналогічні пояснення, викладені у позовній заяві. Просить позов задоволити, про що подав письмову заяву.

Представником відповідача надано письмові заперечення, аналогічно яким надані в судових засіданнях наступні пояснення. Діючи лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, у визначений законом спосіб, з дотриманням часових термінів, надав позивачу аргументовану відмову із зазначенням причин такої відмови.

Третя особа ОСОБА_2 та представник Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи надані пояснення в судових засіданнях та письмові пояснення, а також письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір на здачу житлової площі у винайм на постійно, а саме квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір оренди житла укладений безстроково.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №50106056 від 17.12.2015 р., яку він набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Гусар Л.В. 17.12.2015 р., зареєстрованого в реєстрі за №1-798 в порядку спадкування за законом після смерті дружини, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, до позивача ОСОБА_1 , який успадкував вищевказану квартиру, перейшли права та обов`язки наймодавця по договору на здачу житлової площі у винайм, оскільки такий станом на день прийняття позивачем спадщини не припиняв своєї чинності, не був розірваним або визнаним недійсним.

Судом на підставі пояснень сторін встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 2008 року по даний час разом зі своєю сім`єю проживає у квартирі АДРЕСА_1 , за цією адресою зареєстроване його місце проживання та місце проживання його малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі договору та на підставі заяви ОСОБА_4 від 04 березня 2009 року, яка не заперечила проти реєстрації сина наймача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження, врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Так, відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Стаття 9-1 вищезгаданого Закону передбачає, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

На виконання Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» прийнято Постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 №207 (далі - Правила).

Згідно із пунктом 26 Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Відповідно до пункту 27 Правил працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві.

Пунктом 11 Правил передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Таким чином, наведеними нормами визначено вичерпний перелік підстав, при наявності яких орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся із заявою до відповідача про зняття з реєстрації місця проживання 06.05.2016 року. Дана заява зареєстрована 11.05.2016 року, що стверджується відміткою на заяві про реєстрацію такої за №З-Ж-19950-Л-3101 від 06.05.2019 року.

Однак, рішення про відмову у знятті реєстрації датоване лише 02.06.2016 року за №3101-115, тобто з порушення строку встановленого пунктом 11 Правил.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що рішення від 02.06.2016 року за №3101-115про відмову у знятті з реєстрації місця проживання прийняте на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а відтак позовна вимога про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Реалізація суб`єктами владних повноважень своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийняти рішення щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1 необхідно відмовити.

Також позивач просить зобов`язати відповідача вчинити дії щодо зняття з реєстрації місця проживання, однак зі змісту Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що розгляд питань про зняття з реєстрації місця проживання та прийняття рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації віднесено до виключної компетенції органів реєстрації. Відтак суд вважає, що правильним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зняття з реєстрації місця проживання з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду.

Відтак суд з метою повного та ефективного захисту порушеного права позивача, вважає за доцільне зобов`язати Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2016 про зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Крім того, відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 02.06.2016 року за №3101-115 про відмову у знятті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яке викладене у заяві про зняття з реєстрації місця проживання від 06.05.2016 року.

Зобов`язати Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2016 про зняття з реєстрації місця проживання з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м.Львова в порядку ст. 297 КАС України

Повний текст рішення виготовлено 29.11.2019 року.

Суддя Мартьянова С.М.