Справа № 420/4976/19
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4976/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання - Кушкань Т.В.;

представника позивача - Пахомової І.В.;

представника відповідача - Щура А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дистриб`ютор Сервіс» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2019 року № , -

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дистриб`ютор Сервіс» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС в Одеській області, в якій просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.08.2019 року № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю «Дистриб`ютор Сервіс» не погоджується з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС в Одеській області від 07 серпня 2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання (податок на прибуток) та штрафними санкціями у розмірі 494840,00 грн., з яких 329893,00 грн. це сума зобов`язання, а 164 947,00 грн. штраф. Зазначене податкове повідомлення-рішення отримано 13 серпня 2019 року. Позивач вважає, що дане повідомлення-рішення протиправне та не ґрунтується на діючому законодавстві. Відповідачем була проведена планова виїзна документальна перевірка з питань податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2017 р. по 31.03.2019 р. За результатами вказаної перевірки ГУ ДФС у Одеській області дійшло висновку про порушення ТОВ «Дистриб`ютор Сервіс» норм п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 329893.00 грн., у тому числі: за 2018 р. у сумі 218208,00 грн., за 1-й квартал 2019 p. - 111685,00 грн. Такий висновок ГУ ДФС в Одеській області обґрунтувало тим, що під час перевірки товариством «Дистриб`ютор Сервіс» було скориговано дохід в сторону зменшення у зв`язку з поверненням товарів контрагентами - покупцями, але під час перевірки не надані первинні документи, а саме накладні або акти прийому-передачі ТМЦ, які підтверджують факт повернення контрагентами - покупцями товару. Це не відповідає дійсності. Під час перевірки ТОВ «Дистриб`ютор Сервіс» надало всі необхідні первинні документи: договори, оборотно-сальдові відомості по рахунку 36, 70, карточка-рахунок по 70 рахунку, накладні та акти прийому-передачі на повернення ТМЦ, які стали підставою для відображення їх в бухгалтерському обліку підприємства, розрахунки коригувань до податкових накладних по зменшенню податкових зобов`язань у податкових деклараціях з ПДВ того звітного (податкового) періоду, у якому їх складено, які відображені в єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дистриб`ютор Сервіс» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2019 року № було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що у перевіряємому періоді платник податків скоригував дохід в сторону зменшення у зв`язку з повернення товарів контрагентами - покупцями. При перевірці Товариством з обмеженою відповідальністю «Дистриб`ютор Сервіс» не було надано прибуткові ордери, які б підтверджували факт оприбутковування ТМЦ на склад, не надано накладні, акти прийому-передачі ТМЦ, які б підтверджували факт повернення контрагентами товару. ТОВ «Дистриб`ютор Сервіс» занижено показники у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.10.2017 по 31.03.2019 встановлено їх заниження у загальній сумі 1832739 грн. ТОВ «Дистриб`ютор Сервіс» занижено фінансовий результат до оподаткування внаслідок заниження суми доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку у загальній сумі 1832739 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що директором при ознайомленні з актом перевірки було зроблено запис про те, що на підприємстві в наявності всі документи, які підтверджують показники, відображені у податковій звітності та спростовують висновки перевірки. Крім того, в запереченнях на акт перевірки також було зазначено, що документи, які повністю спростовують висновки акту перевірки, є в наявності і можна з ними ознайомитись у будь-який час. Якби податківці бажали об`єктивно розібратись з фактами, викладеними в запереченнях, вони би продовжили строк проведення перевірки або призначити позапланову перевірку. Крім того, всі покупці, перелічені в акті перевірки, які повертали товар, зменшили податковий кредит у декларації з ПДВ у податковому періоді, на який припадає дата складання розрахунку коригування, і зареєстрували його в ЄРПН у встановлені строки.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дистриб`ютор Сервіс» зареєстроване та перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС в Одеській області як платник податків.

На підставі направлень від 26.06.2019 року, наказу від 13.06.2019 року № 4607, відповідно до плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок на 2 квартал 2019 року, в період з 27.07.2019 року по 11.09.2019 року співробітники Головного управління ДФС в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Дистриб`ютор Сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 року по 31.03.2019 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2017 року по 31.03.2019 року.

За результатами цієї перевірки 18.07.2019 року Головне управління ДФС в Одеській області склало акт № 1418/15-32-14-01/30087646 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Дистриб`ютор Сервіс», код за , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2017 року по 31.03.2019 року, в якому встановлені наступні порушення з боку позивача, крім іншого:

- п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, п.1, п.2, п.3, п.5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року № 246, зареєстрованого в Міністерстві фінансів України від 02.11.1999 року за № 751/4044, п.5, п.8, п.21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за № 860/4153, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 329893,00 грн., у тому числі за 2018 рік у сумі 218208,00 грн. та за І квартал 2019 року - 111685,00 грн.

За наслідками перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Дистриб`ютор Сервіс» на підставі акту перевірки від 18.07.2019 року № 1418/15-32-14-01/30087646 відповідно до зазначених порушень Головне управління ДФС в Одеській області прийняло податкове повідомлення-рішення:

- від 07.08.2019 року № , яким позивачеві за порушення п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, п.1, п.2, п.3, п.5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року № 246, зареєстрованого в Міністерстві фінансів України від 02.11.1999 року за № 751/4044, п.5, п.8, п.21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за № 860/4153, збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в загальному розмірі 494840,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 329893,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 164947,00 грн.

Такі висновки відповідача обґрунтовані тим, що у перевіряючому періоді ТОВ «Дистриб`ютор Сервіс» було скориговано дохід в сторону зменшення на 1832739,00 грн. у зв`язку з поверненням товарів контрагентами - покупцями, але під час перевірки не надані первинні документи, а саме накладні або акти прийому-передачі ТМЦ, які підтверджують факт повернення контрагентами - покупцями товару.

В акті перевірки міститься запис директора ТОВ «Дистриб`ютор Сервіс», що документи, які спростовують вказані висновки акту перевірки, є в наявності на підприємстві.

Крім того, в запереченнях на акт перевірки ТОВ «Дистриб`ютор Сервіс» зазначило, що під час перевірки надало всі необхідні первинні документи: договори, оборотно-сальдові відомості по рахунку 36, 70, карточка-рахунок по 70 рахунку, накладні та акти прийому-передачі на повернення ТМЦ, які стали підставою для відображення їх в бухгалтерському обліку підприємства, розрахунки коригувань до податкових накладних по зменшенню податкових зобов`язань у податкових деклараціях з ПДВ того звітного (податкового) періоду, у якому їх складено, які відображені в єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН). Всі перелічені документи були в наявності на момент перевірки. Всі документи надавалися своєчасно, питань по їх відсутності не було, запитів про надання документів не надходило, не пропонувалось надати пояснення посадовим особам підприємства щодо їх наявності.

Разом з цим, листом від 06.08.2019 року Головне управління ДФС в Одеській області повідомило ТОВ «Дистриб`ютор Сервіс» про залишення без розгляду заперечень до акту перевірки від 18.07.2019 року № 1418/15-32-14-01/30087646.

Під час розгляду справи суд встановив, що в періоді, який перевірявся, ТОВ «Дистриб`ютор Сервіс» в межах провадження своєї господарської діяльності здійснювало поставку товарів на адресу контрагентів покупців.

Відповідно КВЕД позивач має право займатися наступними видами діяльності: неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; оптова торгівля парфумними та косметичними товарами; оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (основний); роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

ТОВ «Дистриб`ютор Сервіс» у зв`язку з поверненням товарів контрагентами - покупцями здійснювало коригування доходу в сторону зменшення, про що формувало та реєструвало відповідні розрахунки коригування.

Також, ТОВ «Дистриб`ютор Сервіс» на підтвердження факту повернення контрагентами - покупцями поставлених товарів надало до суду наступні копії документів: видаткові накладні (повернення), накладні повернення, прибуткові накладні (повернення).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704.

Відповідно до пп.пп.2.1-2.2 п.2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Суд зазначає, що матеріали справи містять всі необхідні первинні документи на підтвердження факту повернення позивачу контрагентами-покупцями поставлених товарів в періоді, що перевірявся, які відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій.

Крім того, за наслідками цих операцій контрагенти зменшили податковий кредит у декларації з ПДВ у податковому періоді, на який припадає дата складання розрахунку коригування, і зареєстрували його в ЄРПН.

Згідно зпп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з п.137.3 ст.137 Податкового кодексу України відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку на прибуток, зазначеного в пункті 57.1-1 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати.

За таких обставин, з урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави вважати, що в перевіряючому періоді ТОВ «Дистриб`ютор Сервіс» було занижено фінансовий результат до оподаткування на 1832739,00 грн.

Відповідно до п.136.1 ст.136 Податкового кодексу України базова (основна) ставка податку становить 18 відсотків.

Таким чином, висновки відповідача про порушення позивачем п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, п.1, п.2, п.3, п.5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року № 246, зареєстрованого в Міністерстві фінансів України від 02.11.1999 року за № 751/4044, п.5, п.8, п.21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за № 860/4153, що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 329893,00 грн., - є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

На підставі зазначеного, суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 07.08.2019 року № є протиправним та належить до скасування.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дистриб`ютор Сервіс» (вул. Бугаївська, 35, офіс 308, м. Одеса, 65005, ідентифікаційний код 30087646) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ідентифікаційний код 39398646) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2019 року № - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 07.08.2019 року № .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дистриб`ютор Сервіс» () судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 7422,60 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено 02 грудня 2019 року.

Суддя М.М. Кравченко