Справа № 240/10387/19
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10387/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк М.М.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

28 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року (постановлену у м. Житомирі 09.10.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Житомирської області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

09.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Житомирської області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Житомирської області №43 від 15 березня 2002 року про звільнення його з посади та органів прокуратури; поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді не нижчій, як старшого прокурора відділу нагляду за виконанням законів спецпідрозділами та іншими державними органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Житомирської області. Внести зміни до трудової книжки відповідно до вимог чинного законодавства; стягнути з Прокуратури Житомирської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5000000 (п`ять мільйонів) грн.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для звернення до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду в якій вказати інші підстави для поновлення строку та додати докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються ці підстави.

04.10.2019 позивач подав заяву про поновлення строків звернення до суду, в якій просив визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити строки звернення до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Прокуратури Житомирської області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, постановлення необґрунтованої ухвали.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позов неможливо було подати протягом усього часу прострочення звернення до суду з об`єктивних причин, на які позивач жодним чином не мав можливості вплинути. В мотивувальній частині оскаржуваного наказу відповідач посилається на причетність позивача до скоєння злочину і звільняє останнього з посади та органів прокуратури за вчинення проступку, який порочить його як працівника прокуратури. Протягом усього часу до його звернення до адміністративного суду позивач не мав можливості спростувати надумані відповідачем підстави для його звільнення, оскільки тим же відповідачем і підтримувалося обвинувачення у кримінальній справі, на підставі якої його й було звільнено. Без спростування обвинувачення позивач не міг подати позов про поновлення на роботі. Обставини звернення до суду залежали не від нього, а від відповідача та суду, які мали встановити його причетність чи непричетність до скоєння злочину. 08.08.2019 на підставі ухвали Житомирського апеляційного суду вступив в силу виправдувальний вирок щодо позивача, після чого стало можливим стверджувати про порушення його права виданням спірного наказу. Позивач вважає, що встановлення його непричетності до вчинення проступку, який порочить його як працівника прокуратури, було можливо лише в межах кримінальної справи, на підставі матеріалів якої й видано оскаржуваний наказ, а тому він з поважних причин пропустив строк звернення до суду.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

28.11.2019 до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що його завчасно не повідомили про час проведення апеляційного розгляду справи.

Проаналізувавши доводи вказаного клопотання та матеріали справи, колегія суддів зазначає, що на адресу позивача засобами поштового зв`язку направлено ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 згідно якої дану справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 28 листопада 2019 року о 14:15, а також відповідну повістку.

Однак, поштове відправлення із вказаними документами не було вручене позивачу, хоча направлялось на адресу, яку позивач вказав в апеляційній скарзі.

Разом з цим, суд враховує, що з огляду на відсутність доказів отримання позивачем вказаного поштового відправлення та з метою своєчасного повідомлення позивача про дату та час апеляційного розгляду справи, 21.11.2019 секретар судового засідання зателефонував позивачу та завчасно повідомив його про те, що дану справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.11.2019 о 14:15 про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма. Крім того, в ході телефонної розмови позивач підтвердив належність йому адреса за якою йому надсилалась ухвала Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 та повістка.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що вжив усіх можливих заходів для завчасного повідомлення позивача про дату апеляційного розгляду даної справи, а позивач станом на 21.11.2019 був обізнаний про те, що апеляційний розгляд даної справи буде здійснюватись 28.11.2019 о 14:15.

Вказані обставини підтверджуються довідкою від 28.11.2019, складеною секретарем судового засідання Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Тому, розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на відсутність підстав для обов`язкового відкладення розгляду справи, передбачених ч.2 ст.205 КАС України, та необхідність дотримання строку апеляційного розгляду даної справи.

Представник відповідача прибув у судове засідання, однак у зв`язку із неявкою позивача та його представника не заперечив проти апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Повертаючи позовну заяву згідно ухвали від 09.10.2019 суд першої інстанції виходив з того, що позивач без поважних на те причин пропустив строк звернення до суду із даним позовом. Та обставина, що по кримінальній справі відносно ОСОБА_1 тривалий час не було постановлено вироку, який набрав законної сили, не є об`єктивною непереборною причиною, яка перешкоджала йому своєчасно звернутися до суду, якщо він вважав, що був неправомірно звільнений.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У постанові від 24.09.2019 по справі №420/6389/18 Верховний Суд зауважив, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Встановлено, що позивач оскаржує наказ прокурора Житомирської області від 15.03.2002 №43 про звільнення ОСОБА_1 з посади та органів прокуратури за вчинення проступку, який порочить його як працівника прокуратури. Отже, кінцевою датою для звернення до суду з даним позовом була 15.04.2002, тобто, позивач звернувся до суду з пропуском строку, передбаченого ч.5 ст.122 КАС України.

З мотивувальної частини оскаржуваного наказу вбачається, що він прийнятий, з огляду на матеріалів кримінальної справи вбачається причетність ОСОБА_1 до скоєння злочину, а також, що він своїми діями скомпрометував себе як працівник прокуратури, при наступних обставинах - на квартирі ОСОБА_1 третіми особами вживались спиртні напої і одному з присутніх, в той час як ОСОБА_1 спав в іншій кімнаті перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, а у нього викрадено посвідчення працівника прокуратури області та інші речі.

Отже, звільнення позивача пов`язане не лише з причетністю до скоєння злочину, але й із вчиненням ним дій, які компрометують його як працівника прокуратури.

Посилання позивача на те, що він не звертався до суду з даним позовом понад 17 років, чекаючи чи буде доведена його вина у вчиненні злочину, суд не може вважати таким, що свідчать про наявність поважним причин пропуску строку звернення до суду.

Суд зауважує, що предмети дослідження в кримінальному провадженні та адміністративній справі є різні; в даному випадку підставою звільнення позивача з посади було не скоєння злочину, а порушення ним Дисциплінарного статуту прокуратури України - вчинення проступку, який порочить його як працівника прокуратури. Та обставина, що по кримінальній справі відносно ОСОБА_1 тривалий час не було постановлено вироку, який набрав законної сили, не є об`єктивною непереборною причиною, яка перешкоджала йому своєчасно звернутися до суду, якщо він вважав, що був неправомірно звільнений.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність поважних причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із даним позовом. При цьому, суд першої інстанції забезпечив позивачу можливість довести наявність поважних причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду, однак, позивач не довів наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом. Отже, відсутні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, відтак, суд першої інстанції обґрунтовано та з дотриманням норм права повернув позовну заяву.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність повернення позовної заяви, а доводи апеляційної скарги не спростовують такі висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.