Справа № 400/2282/19
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 р. № 400/2282/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Западнюк К.А.,

представника позивача: Луук А.В.,

представника відповідача: Косовської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТИЙ КОЛОС», вул. Омеляновича-Павленка, 23-В, м. Миколаїв, 54046
до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.02.2019 № 7, № 7, № 7,

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТИЙ КОЛОС» (надалі - Товариство або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати прийняте 18.02.2019 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області (надалі - Управління або відповідач) податкове повідомлення-рішення № 7;

визнати протиправним та скасувати прийняте 18.02.2019 Управлінням податкове повідомлення-рішення № 7;

визнати протиправним та скасувати прийняте 18.02.2019 Управлінням податкове повідомлення-рішення № 7.

В обґрунтування позовних вимог Товариство вказало, зокрема, на недоведеність відповідачем фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства та, відповідно, на відсутність підстав для прийняття зазначених повідомлень-рішень.

Управління подало відзив (т. спр. 1, арк. 251-256), в якому просило відмовити у задоволенні позову.

Товариство подало відповідь на відзив (т. спр. 2, арк. 31-40).

Ухвалами від 17.09.2019 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі 400/2600/19 та у задоволенні клопотання представника відповідача про об`єднання справ № 400/2282/19 і 400/2600/19 в одне провадження (т. спр. 2, арк. 75-76, 79-80 відповідно).

В судовому засіданні представник Товариства вимоги адміністративного позову підтримала, представник Управління просила в їх задоволенні відмовити.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

З 12.12.2018 по 20.12.2018 посадові особи Управління провели документальну позапланову виїзну перевірку Товариства «… з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ «ТК «ПРОК-М» … за березень-вересень 2018 року, ТОВ «ГАЙДАР ПЛЮС» … за липень-вересень 2018 року, та контрагентами-покупцями, яким у подальшому були реалізовані товари (послуги), придбані у вищенаведених контрагентів-постачальників …», результати якої оформили актом від 28.12.2018 № 2991/14-29-14-07/32507637 (надалі - Акт, т. спр. 1, арк. 41-87).

На підставі висновків Акта Управління 18.02.2019 прийняло податкові повідомлення-рішення:

№ 7, яким збільшило позивачу суму грошового зобов`язання з ПДВ на 901 374 грн., в тому числі на 600 916 грн. - за податковими зобов`язаннями, на 300 458 грн. - за штрафними санкціями (надалі - Рішення 1, т. спр. 1, арк. 112-114);

№ 7, яким зменшило розмір від`ємного значення суми ПДВ за вересень 2018 року на 41 012 грн. (надалі - Рішення 2, т. спр. 1, арк. 108-110);

№ 7, яким застосувало до Товариства штраф в сумі 177 346 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних (надалі - Рішення 3, т. спр. 1, арк. 115-117).

Товариство скористалось правом на адміністративне оскарження податкових повідомлень-рішень, наданим платнику податку статтею 56 Податкового кодексу України, та 04.03.2019 подало до Державної фіскальної служби України (надалі - ДФС) скаргу, в якій просило скасувати Рішення 1 та Рішення 3 (вих. № 04/03-19, надалі - Скарга, т. спр. 1, арк. 118-125).

Відповідно до викладеного у позові, рішення за Скаргою Товариство не отримало, проте 25.06.2019 від Управління надійшли податкова вимога від 19.06.2019 № 195847-50 на суму 1 081 349,05 грн. та рішення від 19.06.2019 № 45/14-29-50-07-29 про опис майна у податкову заставу (т. спр. 1, арк. 126-129).

Товариство надало суду копію рішення ДФС від 22.03.2019 № 13684/6/99-99-11-04-02-25 про продовження строку розгляду скарги (т. спр. 2, арк. 5). Згідно з цим Рішенням, ДФС отримала Скаргу 06.03.2019 та продовжила строк її розгляду по 04.05.2019.

Представник позивача пояснила (т. спр. 2, арк. 3-4), що інших рішень, крім вищевказаного, Товариство від ДФС не отримало.

Управління надало копію рішення від 26.04.2019 № 20170/6/99-99-11-04-02-25, яким ДФС відмовила Товариству у задоволенні Скарги (т. спр. 1, арк. 47-50).

Представник відповідача пояснила (т. спр. 2, арк. 45-46), що рішення за Скаргою було «… направлено на адресу позивача 26.04.2019 та повернуто контролюючому органу 28.05.2019 у зв`язку із закінченням терміну зберігання …». На підтвердження цих обставин Управління надало копії конверту (т. спр. 2, арк. 51-52).

Відповідно до пункту 56.8 та абзацу першого пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленнями про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Податковою адресою юридичної особи, згідно з пунктом 45.2 статті 45 Податкового кодексу України, є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з конвертом, рішення за Скаргою було направлено за адресою: вул. Кіровоградська, буд. 23В, м. Київ, 54046 .

При цьому, місцезнаходженням Товариства, згідно із статутом (т. спр. 1, арк. 33-40), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. спр. 2, арк. 69-70), є адреса: 54056, Миколаївська обл., місто Миколаїв, Центральний район, вулиця Кіровоградська, будинок 23.

Позивач надав інформацію про відстеження відправлення з поштовим ідентифікатором (т. спр. 2, арк. 71). Відповідно до цієї інформації, рішення за Скаргою до Миколаєва не надсилалось.

За таких обставин суд встановив, що ДФС не надіслало Товариству рішення за Скаргою.

Абзацом другим пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Верховний Суд у постанові від 10.10.2019 у справі № 826/4049/14 (адміністративні провадження №К/9901/2687/18, К/9901/2683/18) зокрема, зазначив: «… юридичним наслідком порушення контролюючим органом встановленого ПК України або продовженого рішенням керівника контролюючого органу … строку розгляду скарги платника податків, тобто ненаправлення впродовж цих строків платнику податків вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги, є визнання скарги такою, що повністю задоволена на користь платника податків з наступного за днем закінчення зазначених строків дня. Такий самий правовий наслідок настає в разі, якщо рішення керівника контролюючого органу … про продовження строків розгляду скарги не було надіслано платнику податків до спливу двадцятиденного строку для розгляду скарги в процедурі адміністративного оскарження. Визнання скарги повністю задоволеною на користь платника податків означає, що оскаржене рішення контролюючого органу з цього часу припинило регулюючу дію та не створює для платника податків юридичного обов`язку. За встановлених у даній справі обставин відсутності доказів направлення Товариству до спливу продовженого рішенням Міндоходів України строку рішення контролюючого органу вищого рівня за результатами розгляді скарги на податкове повідомлення-рішення … правильним є висновок суддів попередніх інстанцій про те, що в силу вимог пункту 56.9 статті 56 ПК України така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків …».

Зазначеною вище постановою Верховний Суд залишив без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва, якою було визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, відповідно до позиції Верховного Суду, належним способом захисту порушених прав платника податків у випадку, коли подана ним на податкове повідомлення-рішення скарга вважається повністю задоволеною за результатами адміністративного оскарження, є задоволення судом адміністративного позову про визнання цього податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування.

За таких обставин, суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування Рішення 1 та Рішення 3.

Згідно з Актом (стор. 35-39), Товариство порушило пункт 189.1 статті 189, пункт 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на березень - вересень 2018 року на загальну суму 284 223 грн.

Цей висновок став підставою для:

збільшення відповідачем суми грошового зобов`язання позивача з ПДВ на 243 211 грн. (частина загальної суми, вказаної у Рішенні 1);

зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ за вересень 2018 року на 41 012 грн. (Рішення 2).

У Рішенні 2 Управління зазначило, що, крім вказаних норм, позивач порушив пункти 198.1, 198.3 статті 198, пункт 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за товарами/послугами визначається виходячи з вартості їх придбання.

На думку відповідача, позивач не довів використання придбаного у ТОВ «ТК «ПРОК-М» масла вершкового в операціях, що є господарською діяльністю Товариства. Відповідно, сума сплаченого у складі вартості масла ПДВ (попередньо включеного до податкового кредиту) мала бути відображена позивачем у складі податкових зобов`язань.

Так, згідно з викладеним в Акті, позивач пояснив, що придбане масло вершкове було використано для «… виготовлення комбікорму для тварин, згідно актів списання у відповідних періодах та який в подальшому був використаний для годівлі свиней та частково реалізований покупцям …».

На підтвердження цих пояснень Товариство, відповідно до тексту Акта, надало посадовим особам Управління рецепт «Комбікорм жировий для свиней №17», акти на списання масла вершкового. На стор. 38 Акта відповідач зазначив «… до перевірки не надано журнали-ордери по рахункам бухгалтерського обліку 21 «Тварини на вирощування та відгодівлі» за відповідні періоди, що не має можливості встановити вирощування та відгодівлю свиней та відповідно списання кормів. По ЄРПН протягом року не встановлено реалізацію свиней та мяса, сала свинини, тощо, комбікормів № 17 …».

До заперечень на Акт (т. спр. 1, арк. 88-98) первинні документи на підтвердження використання комбікорму у власній діяльності та на підтвердження продажу комбікорму іншим особам Товариство також не додало.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Абзацом першим пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті (10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки) платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники податкової звітності, вважається, що такі документи були відсутні у платника податків на час складення такої звітності.

Суд встановив, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами використання придбаного у ТОВ «ТК «ПРОК-М» масла вершкового в операціях, що є господарською діяльністю Товариства, тому відповідач дійшов цілком обґрунтованого висновку про їх відсутність.

За таких обставин, твердження Управління про заниження позивачем суми податкового зобов`язання та, відповідно, про завищення від`ємного значення суми ПДВ є обґрунтованими, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування Рішення 2 задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судовий збір розподіляється між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТИЙ КОЛОС» (вул. Омеляновича-Павленка, 23-В, м. Миколаїв, 54046, ідентифікаційний код 32507637) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати прийняте 18.02.2019 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення № 7.

3. Визнати протиправним і скасувати прийняте 18.02.2019 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення № № 7.

4. В задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування прийнятого 18.02.2019 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області податкового повідомлення-рішення № 7 відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТИЙ КОЛОС» (вул. Омеляновича-Павленка, 23-В, м. Миколаїв, 54046, ідентифікаційний код 32507637) судовий збір у сумі 16 180,80 грн., сплаченого платіжними дорученнями від 18.07.2019 № 4352, № 4353.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна

Дата підписання та оформлення

рішення суддею 29 листопада 2019 року