Справа № 520/11204/19
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 р. № 520/11204/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, адреса: 61200, м. Харків, м-н Конституції, б. 1, Палац праці, 3 під., 4 пов.) в особі - Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, адреса: 61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 1, 3 пов.) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 страхових виплат за період з 01.05.2017 року по 30.06.2018 року;

- скасувати постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харків від 05.05.2017 року № 2012/25432/7390/17 "Про припинення щомісячної страхової виплати" ОСОБА_1 ;

- зобов`язати управління Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, адреса: 61200, м. Харків, м-н Конституції, б. 1, Палац праці, 3 під., 4 пов.) в особі - Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, адреса: 61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 1, 3 пов.) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) страхові виплати за період з 01.05.2017 року по 30.06.2018 року негайно після проголошення судового рішення;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є особою, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою, перебуває на обліку у Фонді соціального страхування України в Харківській області як отримувач соціальних виплат з 13.02.2002 року та має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, у зв`язку з чим є отримувачем щомісячних страхових виплат в разі часткової чи повної втрати працездатності. Позивач через свого представника звернувся до відповідача щодо надання інформації про законні підстави не виплати страхових виплат з моменту взяття на облік відповідачем. З листа відповідача стало відомо, що постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харків від 05.05.2017 року № 2012/25432/7390/17 "Про припинення щомісячної страхової виплати" з 01.05.2017 року припинено виплату щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку у зв`язку накладенням арешту на документи, які надавали право на продовження страхових виплат на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2017 року. В подальшому, здійснення виплат за заявою позивача було продовжено. У відповіді відповідачем вказано, що оскільки кошти за період з 01.05.2017 року по 30.06.2018 року не нараховувались, то і заборгованість по ним відсутня. На думку позивача, відповідачем протиправно не здійснено йому нарахування та виплату соціальних виплат, а отже, порушено права позивача.

Ухвалою суду від 04.11.2019 р. відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача 14.11.2019 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з даним позовом, оскільки він з 26.07.2018 року достеменно знав про припинення страхових виплат, оскільки перебував у відділенні та писав самостійно заяву про продовження страхових виплат. Також представником відповідача вказано, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2017 по кримінальній справі 640/6394/17 було накладено арешт на документи, вилучені під час обшуку 25.04.2017. З огляду на вказане з 01.05.2017 постановою від 05.05.2017 №2012/25432/7390/17 виплати позивачу були припинені до зняття судом арешту. Після звернення позивача до відділення із заявою було продовжено виплати з місяця звернення, що передбачено положеннями Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 08.06.2016 року №365. Оскільки позивач не навів та не надав жодного доказу, в підтвердження фактичного перебування за час спірного періоду за місцем обліку внутрішньо переміщеної особи, то, на думку представника відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянином України, має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що сталося 27.10.2001 р. та отримує страхові виплати згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 25.07.2018 р. Зареєстрованим місцем проживання позивача є м. Ровеньки Луганської області. Внаслідок проведення АТО позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу із акту огляду у МСЕК серії ЛИ №003571 від 31.01.2002 р. позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 25 % безстроково.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 отримував виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харків з 01.02.2015 р. по 30.04.2017 р.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою заступника начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харків від 05.05.2017 року № 2012/25432/7390/17 "Про припинення щомісячної страхової виплати" ОСОБА_1 з 01.05.2017 р. припинено виплату щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку з причини арешту документів, які є підставою для продовження виплати на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2017 р.

Листом від 16.10.2019 року №15.02-14/6386 у відповідь на запит представника позивача відповідачем повідомлено, що позивач отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харків як внутрішньо переміщена особа з м. Ровеньки Луганської області на підставі особистої заяви до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з 01.02.2015 р. по 30.04.2017 р. та з 01.07.2018 р. по теперішній час. З 01.05.2017 р. виплати Відділення припинені на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2017 р. Виплати продовжені з 26.07.2018 р., тобто з місяця звернення позивача з заявою про продовження виплат.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке нормативно-правове обґрунтування спірних правовідносин.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

При цьому, суд зазначає, що положеннями ст. 14 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VII встановлено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо перемішеними особами.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Відповідно статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Положеннями пункту 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції затверджено постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 року №20 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2015 року за №6/26451 (далі Порядок №20).

Пунктом 1 Розділу 3 Порядку №20 передбачено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті). Копії засвідчуються працівником відділення при пред`явленні оригіналів.

Під час судового розгляду справи встановлено, що страхові виплати позивачу припинено постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харків від 05.05.2017 року № 2012/25432/7390/17 "Про припинення щомісячної страхової виплати" ОСОБА_1 з 01.05.2017 року у зв`язку накладенням арешту на документи, які надавали право на продовження страхових виплат, на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2017 року по кримінальній справі №640/6394/17.

Суд зазначає, що перелік підстав припинення виплати страхових виплат є вичерпним і передбачає можливість припинення страхової виплати з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Водночас, суд зазначає, що накладення арешту на документи на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2017 року не є передбаченою законом підставою для припинення страхових виплат.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується у відзиві відповідачем, що у матеріалах справи відсутні докази про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи позивача органом, який її видав - Управлінням праці та соціального захисту населення, тобто, довідка про взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи № від 25.07.2018 р., є чинною.

Крім того, відповідач у відзиві зазначив, що позивач не навів та не надав жодного доказу, в підтвердження фактичного перебування за час спірного періоду за місцем обліку внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з чим, на думку представника відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

Суд зауважує, що жодних доказів того, що позивач у спірний період не проживав у місті Харкові за місцем обліку внутрішньо переміщеної особи, Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області до суду не надано.

Натомість, як вбачається з відзиву відповідача за особистою заявою позивача страхові виплати відповідачем було продовжено з 01.07.2018 року.

З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідачем не надано до суду доказів правомірності дій щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 страхових виплат за період з 01.05.2017 року по 30.06.2018 року.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 страхових виплат за період з 01.05.2017 року по 30.06.2018 року та скасувати постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харків від 05.05.2017 року № 2012/25432/7390/17 "Про припинення щомісячної страхової виплати" ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 року №1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

За таких обставин, позивач має беззаперечне право на отримання страхових виплат, як особа, що втратила працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом. Норми статті 47 Закону №1105-XIV гарантують позивачу право виплати страхової суми без обмеження протягом будь-якого строку (оскільки втрату працездатності встановлено безстроково) та не ставлять в залежність від прийняття окремого порядку Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конституційним Судом України у рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зауважено, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Також у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейським судом з прав людини вказано, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала ст. 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу.

Отже, відповідач, припиняючи нарахування та виплату позивачу страхових виплат за відсутності передбачених законами України підстав, порушив право позивача на їх отримання. При цьому, право на отримання страхових виплат є об`єктом захисту за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що припинення страхових виплат позивачу з 01.05.2017 року по 30.06.2018 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом №1105-XIV, що фактично призвело до втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним, а тому, належним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання управління Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі - Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхові виплати за період з 01.05.2017 року по 30.06.2018 року.

Стосовно питання строків звернення до суду позивачем з даним позовом суд зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача стосовно невиплати йому страхових виплат, право на які відповідачем не заперечується, а згідно положень Закону №1105-XIV виплата страхових виплат, не одержаних з вини Фонду, позивачу проводиться без обмеження протягом будь-якого строку.

Щодо вимоги допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України, суд зазначає.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 371 КАС України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення страхових виплат позивачу у межах суми за один місяць.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій та прийнятого рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (м-н. Конституції, буд. 1, Палац праці, 3, під., 4 пов., м. Харків, 61200, код 41313928) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, адреса: 61200, м. Харків, м-н Конституції, б. 1, Палац праці, 3 під., 4 пов.) в особі - Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, адреса: 61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 1, 3 пов.) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 страхових виплат за період з 01.05.2017 року по 30.06.2018 року.

Скасувати постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харків від 05.05.2017 року № 2012/25432/7390/17 "Про припинення щомісячної страхової виплати" ОСОБА_1 .

Зобов`язати управління Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, адреса: 61200, м. Харків, м-н Конституції, б. 1, Палац праці, 3 під., 4 пов.) в особі - Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, адреса: 61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 1, 3 пов.) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) страхові виплати за період з 01.05.2017 року по 30.06.2018 року.

Рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) страхових виплат у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (м-н. Конституції, буд. 1, Палац праці, 3, під., 4 пов., м. Харків, 61200, код 41313928) суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин