Справа № 360/4798/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4798/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськгаз Збут» до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», на стороні відповідача акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», про скасування постанови про арешт майна боржника від 28.10.2019 ЗВП № 59723667 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськгаз Збут» (далі позивач, ТОВ «Луганськгаз Збут») до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича (далі відповідач, приватний виконавець Пилипчук В.Г.), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (далі третя особа позивача, АТ «Луганськгаз»), на стороні відповідача акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі третя особа відповідача, НАК «Нафтогаз України»), в якому позивач просить: скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. про арешт майна боржника від 28.10.2019 ЗВП № 59723667; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. утриматися від прийняття постанов про накладення арешту на майно, що належить боржнику - АТ «Луганськгаз»: частка учасника Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганськгаз Збут», , в межах ЗВП № 59723667.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.11.2019 ТОВ «Луганськгаз Збут» отримано постанову приватного виконавця Пилипчука В.Г. про арешт майна боржника від 28.10.2019 ЗВП № 59723667, з якої встановлено, що відповідачем накладено арешт на майно, що належить боржнику АТ «Луганськгаз», а саме на частку учасника ТОВ «Луганськгаз Збут».

Позивач вважає спірну постанову такою, що не відповідає нормам законодавства України та підлягає скасуванню, оскільки всупереч статті 22 Закону України «Про товариства з обмеженою а додатковою відповідальністю» приватний виконавець Пилипчук В.Г. не повідомив ТОВ «Луганськгаз Збут» про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника), а лише направив постанову про арешт майна боржника від 28.10.2019 ЗВП № 59723667.

Окрім того, приватний виконавець Пилипчук В.Г. виніс постанову про арешт майна боржника не під час відкриття виконавчого провадження, а після виявлення майна боржника, тому позивач вважає, що у відповідності до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» відповідач повинен надати докази, що спірну постанову було винесено не пізніше наступного дня після виявлення майна боржника.

Вказані обставини стали підставами звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 11.11.2019 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 22.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України.

28.11.2019 від представника АТ «Луганськгаз» надійшли письмові пояснення (арк. спр. 33-34), в яких останній зазначив, що вважає адміністративний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а дії приватного виконавця Пилипчука В.Г. щодо накладення арешту на майно AT «Луганськгаз» - частку учасника ТОВ «Луганськгаз Збут», протиправними, а оскаржену постанову про арешт майна такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що всупереч ст. 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» приватний виконавець Пилипчук В.Г. не повідомив ТОВ «Луганськгаз Збут» про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника), а лише направив постанову, що оскаржується, про арешт майна боржника від 28.10.2019 ЗВП № 59723667. Приватний виконавець Пилипчук В.Г. виніс постанову про арешт майна боржника не під час відкриття виконавчого провадження, а після виявлення майна боржника, тому вважає, що у відповідності до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» відповідач повинен надати докази, що спірну постанову було винесено не пізніше наступного дня після виявлення майна боржника.

02.12.2019 від представника НАК «Нафтогаз України» надійшли письмові пояснення (арк. спр. 46-54), в яких останній зазначив, що рішенням Господарського суду Луганської області від 28.03.2016 у справі № 913/69/16 стягнуто з АТ «Луганськгаз» на користь ПАК «Нафтогаз України» 3% річних у розмірі 2162631,50 грн, інфляційні витрати у розмірі 26889718,02 грн, судовий збір у розмірі 84134,93 грн та видано відповідний наказ від 15.04.2016 № 913/69/16, який направлено для виконання приватному виконавцю Пилипчуку В.Г.

05.08.2019 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59708237 та постанови про арешт коштів боржника. В подальшому вищевказані виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження № 59723667, в межах якого приватним виконавцем винесено оскаржувану постанову про арешт майна боржника від 28.10.2019 ЗВП № 59723667.

Третя особа вважає, що справа про оскарження зазначених вище постанов не відноситься до справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, та повинна розглядатися господарським судом за правилами господарського судочинства.

Також зазначає, що приватним виконавцем Пилипчуком В.Г. постанову про арешт майна від 28.10.19 ВП № 59723667 винесено з дотриманням процедури визначеної законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» навіть порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не може бути підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої ним Законом.

Також вважає безпідставним посилання позивача, що приватний виконавець не повідомляв ТОВ «Луганськгаз Збут» про намір звернути на частку майна учасника товариства, оскільки вперше така вимога направлена приватним виконавцем на адресу позивача ще 10.09.2019 за номером 384, вдруге така вимога винесена 28.10.2019 за номером № 532 та скерована позивачу.

Відтак, приватним виконавцем Пилипчуком В.Г. при винесенні оскаржуваної постанови про арешт майна дотримано вимоги чинного законодавства, що регулюють порядок примусового виконання рішень суду.

На підставі викладеного просив закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалою суду від 02.12.2019 відмовлено в задоволенні клопотання представника НАК «Нафтогаз України» про закриття провадження в справі.

02.12.2019 від відповідача надійшов відзив на позов (арк. спр. 74-80), в обґрунтування якого останній послався на таке. За загальним правилом постанови приватного виконавця Пилипчука В.Г. про арешт коштів підлягають оскарженню саме в господарському процесі, оскільки приватний виконавець примусово виконує саме рішення Господарського суду.

Під час примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 15.04.2016 по справі № 13/69/16 в рамках виконавчого провадження № 59708237 приватний виконавець із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дізнався, що боржник є засновником ТОВ «Луганськгаз Збут».

Керуючись ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець 10.09.2019 виніс постанову про арешт майна боржника та вимогу про мету проведення вартості частки ТОВ «Луганськгаз Збут», які направив до виконання та до відома сторонам виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому відповідач вважає, що вищезазначеною вимогою він повідомив сторони виконавчого провадження про мету проведення оцінки та опису майна.

Відтак, постанову про арешт майна від 28.10.19 ВП № 59723667 винесено з дотриманням процедури визначеної законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» навіть порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не може бути підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої ним Законом.

Доказами обізнаності про хід примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області є факт отримання боржником поштового відправлення № 890 та 881, тому твердження боржника про порушення приватним виконавцем ст. 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» є безпідставним.

Щодо строків винесення постанови про арешт майна від 28.10.2019 зазначив, що відповідна постанова про арешт майна боржника була направлена до відома сторонам виконавчого провадження. Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови про арешт майна дотримані вимоги чинного законодавства, тому виконавчі дії приватного виконавця Пилипчука В.Г. по даному виконавчому провадженню відповідають нормам законодавства України. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представники сторін та третіх осіб в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі (арк. спр. 95). Представник третьої особи позивача у письмових поясненнях також просив розглядати справу без його участі (арк. спр. 34).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

05.08.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком В.Г. на підставі наказу № 913/69/16, виданого 15.04.2016, відповідно до якого стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 3% річних у розмірі 2162631,50 грн, інфляційні витрати у розмірі 26889718,02 грн, судовий збір у розмірі 84134,93 грн, відкрито виконавче провадження ВП № 59708237 (арк. спр. 128).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. від 05.08.2019 на підставі наказу № 913/397/16, виданого 07.06.2016, відповідно до якого стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України суму основного боргу в розмірі 21206678,13 грн, 3% річних в розмірі 465949,94 грн, інфляційних нарахувань в розмірі 3122944,87 грн, судовий збір в розмірі 164888,18 грн, відкрито виконавче провадження ВП № 59708231 (арк. спр. 211).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. від 05.08.2019 об`єднано виконавчі провадження ВП № 59708231 та ВП № 59708237 у зведене виконавче провадження № 59723667 (арк. спр. 214).

Постановою про арешт майна боржника від 28.10.2019 ЗВП № 59723667 (арк. спр. 110) відповідачем накладено арешт на майно, що належить боржнику частку учасника товариства з обмеженою відповідальністю Луганськгаз Збут, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 13210013,24 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз є засновником товариства з обмеженою відповідальністю Луганськгаз Збут. Розмір внеску до статутного фонду 400000,00 грн (арк. спр. 104-106).

28.10.2019 відповідачем також винесено вимогу № 532, якою у позивача та боржника витребувано відомості про належне АТ «Луганськгаз» майно, кошти, що перебувають у ТОВ «Луганськгаз Збут» та/або на рахунках ТОВ «Луганськгаз Збут» та майно чи кошти, які ТОВ «Луганськгаз Збут» повинно передати АТ «Луганськгаз» (арк. спр. 108).

Листом від 28.10.2019 № 531 приватний виконавець Пилипчук В.Г., окрім іншого, повідомив ТОВ «Луганськгаз Збут» про намір звернути стягнення на частку учасника ТОВ «Луганськгаз Збут», , що належить боржнику - АТ «Луганськгаз», (арк. спр. 109).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404) та Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон № 1403).

Статтею 1 Закону № 1404 передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону № 1404).

Частиною першою статті 18 Закону № 1404 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону № 1404 визначено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону № 1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Тобто, Законом № 1404 передбачено підстави для винесення виконавцем постанови про арешт майна (коштів) боржника, а саме винесення її під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

З відзиву приватного виконавця та зі змісту спірної постанови вбачається, що виконавець виніс постанову про арешт майна боржника не під час відкриття виконавчого провадження, а після встановлення, що боржник є засновником ТОВ «Луганськгаз Збут».

Однак, приватним виконавцем не було надано докази, коли саме ним було встановлено вказані обставини.

Разом з тим, відповідно до статті 56 Закону № 1404 це є підставою для винесення приватним виконавцем постанови про арешт майна, якщо вона не була винесена під час відкриття виконавчого провадження, оскільки в даному випадку така постанова виноситься виконавцем не пізніше наступного дня після виявлення майна боржника.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем до суду не надано жодних доказів, що оскаржену постанову винесено виконавцем не пізніше наступного дня після виявлення майна боржника.

Відповідно до статті 30 Закону № 1404 виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Суд зазначає, що статтею 53-1 Закону № 1404 визначено особливості звернення стягнення на частку (частину частки) учасника товариства з обмеженою відповідальністю та учасника товариства з додатковою відповідальністю визначаються Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Відповідно до статті 22 Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (далі Закон № 2275), виконавець повідомляє товариство про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника) та надсилає постанову про накладення арешту на частку. Товариство повинне протягом 30 днів з дня одержання такого повідомлення надати відомості, необхідні для розрахунку вартості частки боржника відповідно до частини четвертої цієї статті. З дня одержання повідомлення, передбаченого частиною другою цієї статті, товариство зобов`язане надавати виконавцю та боржнику доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості частки боржника. Протягом 15 днів з дня закінчення строку, визначеного частиною другою цієї статті, виконавець здійснює розрахунок вартості частки боржника відповідно до частини восьмої статті 24 цього Закону станом на день, що передував накладенню арешту на частку.

Отже, стаття 22 Закону № 2275 не врегульовує порядок винесення постанови про арешт майна, а передбачає обов`язок виконавця щодо повідомлення товариства про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника), з дня одержання якого товариство у строк, визначеним цим законом, зобов`язане надати виконавцю та боржнику доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості частки боржника та надіслати постанову про накладення арешту на частку.

Частиною третьою статті 96 Цивільного кодексу України визначено, що учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Пунктом 1.15 Статуту ТОВ «Луганськгаз Збут» визначено, що Товариство не відповідає по зобов`язаннях Учасника, а Учасник відповідає по зобов`язаннях Товариства тільки в межах належного йому вкладу до Статутного капіталу (арк. спр. 7-10).

Аналізуючи наведені вище правові норми та положення Статуту позивача, а також обставини справи, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо необхідності скасування оскаржуваної постанови, так як звернення приватним виконавцем стягнення на майно у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості можливе у вигляді стягнення на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи.

При цьому з положень Статуту ТОВ «Луганськгаз Збут» вбачається, що його засновник, тобто боржник у виконавчому провадженні ЗВП № 59723667, в межах свого внеску до статутного капіталу позивача, відповідає по зобов`язаннях ТОВ «Луганськгаз Збут», а не своїх власних.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку про протиправність оскарженої постанови про арешт майна боржника від 28.10.2019 ЗВП № 59723667, що є підставою для скасування вказаної постанови.

Щодо посилання позивача на те, що приватний виконавець Пилипчук В.Г. не повідомив ТОВ «Луганськгаз Збут» про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника), а лише направив постанову про арешт майна боржника від 28.10.2019 ЗВП № 59723667, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404 визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено судом, листом від 28.10.2019 № 531 приватний виконавець Пилипчук В.Г., окрім іншого, відповідно до ч. 2 ст. 22 Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» повідомив ТОВ «Луганськгаз Збут» про намір звернути стягнення на частку учасника ТОВ «Луганськгаз Збут», , що належить боржнику - АТ «Луганськгаз», (арк. спр. 109).

Відтак, суд критично ставиться до посилання позивача на те, що приватний виконавець Пилипчук В.Г. не повідомив ТОВ «Луганськгаз Збут» про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника), а лише направив постанову про арешт майна боржника від 28.10.2019 ЗВП № 59723667.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. утриматися від прийняття постанов про накладення арешту на майно, що належить боржнику - АТ «Луганськгаз»: частка учасника Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганськгаз Збут», , в межах ЗВП № 59723667, суд не знаходить підстав для задоволення вказаної частини позовних вимог, оскільки задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

На підставі викладеного позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 3842,00 грн (арк. спр. 3, 25).

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме в сумі 1921,00 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськгаз Збут» (ідентифікаційний код 40268230, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 87, к. 307) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича (місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська (Шевченківський район), 35-В), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», (ідентифікаційний код 05451150, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 87), на стороні відповідача акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (ідентифікаційний код 20077720, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6), про скасування постанови про арешт майна боржника від 28.10.2019 ЗВП № 59723667 та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича про арешт майна боржника від 28.10.2019 ЗВП № 59723667.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськгаз Збут» судовий збір у розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Свергун