Справа № 176/2262/19(2-а/176/47/19)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 176/2262/19(2-а/176/47/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу поліцейського взводу №2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дорчинця Артема Юрійовича

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22.10.2019 року , (суддя суду першої інстанції Гусейнов К.А.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дорчинця Артема Юрійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

24 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову від 17.09.2019 року серії НК №528230 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесену відносно ОСОБА_1 .

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідач приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача протиправно виходив з того, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, перевозив небезпечний радіоактивний матеріал (іонно-обмінна смола, яка має залишки закису - окису урану) з порушенням спеціальних правил, а саме транспортний засіб не допущений до перевезення небезпечного вантажу, що є порушенням п. 22.5 ПДР України. Позивач зазначає, що ним було надано поліцейському для огляду копію свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення небезпечних вантажів від 14.03.2019 року Серія НОМЕР_3, виданого на автомобіль марки МАЗ 6501Е9, н.з. НОМЕР_1 . Оригінал вказаного свідоцтва було здано для оформлення продовження строку дії до РСЦ МВС №1243, про що зазначено на звороті вказаного документа. Термін дії свідоцтва продовжено до 13.03.2020 року, відтак позивачем не допущено порушень вимог ПДР, а підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності - відсутні. Крім того, позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить всіх необхідних обґрунтувань її прийняття, в ній не наведено посилань на докази вини позивача, також постанова не містить посилань на норму, на підставі якої відповідач вирішив, що транспортний засіб, яким керував позивач, не допущений до перевезення небезпечного вантажу. Також, позивач зазначив, що йому не було надано можливості скористатись послугами адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №528230 від 17.09.2019 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП скасовано, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 17.09.2019 року при здійсненні патрулювання екіпажом відповідача з його напарником було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме: позивач керуючи транспортним засобом, здійснював перевезення небезпечного вантажу - радіоактивного матеріалу з порушенням спеціальних правил перевезення, оскільки транспортний засіб не допущений до перевезення небезпечного вантажу. Вказане є порушенням п. 22.5 ПДР, відповідальність за таке адміністративне правопорушення передбачена ст. 132-1 КУпАП. Відповідач зазначає, що позивачем надана копія свідоцтва серії НОМЕР_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 12 свідоцтво було чинне до 11.09.2019 року. В матеріалах справи міститься копія свідоцтва, в п. 13 якого зазначено, що строк його дії продовжено до 13.03.2020 року, строк дії було продовжено 18.09.2019 року. Тобто, 17.09.2019 року, на час розгляду адміністративної справи у відношенні позивача та прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, у позивача при перевезення вантажу не було чинного документу про допуск транспортного засобу до перевезення небезпечного вантажу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.09.2019 року поліцейським взводу №2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Дорчинцем Артемом Юрійовичем було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №528230 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за правопорушення, передбачене ст. 132-1 КупАП.

Відповідно до зазначеної постанови 17.09.2019 року позивач, керуючи транспортним засобом марки МАЗ 6501Е9, н.з. НОМЕР_1 в Кіровоградській області Знам`янський район, м. Знам`янка по вул. Шмідта 37/3 здійснював перевезення небезпечного матеріалу (іонно-обмінна смола, яка має залишки закису урану 00Н2910) з порушенням спеціальних правил перевезення, а саме транспортний засіб не допущений до перевезення небезпечного вантажу, вказане є порушенням п. 22.5 ПДР України.

Позивач не погодившись із постановою про накладення адміністративного стягнення звернувся до суду з адміністративний позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки дія свідоцтва про допуск транспортного засобу до перевезення небезпечних вантажів була продовжена до 13.03.2020 року, то в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

У відповідності до ст. 18 ЗУ «Про перевезення небезпечних вантажів» Умови перевезення небезпечних вантажів визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність транспорту. У разі відсутності таких актів небезпечний вантаж допускається до перевезення на умовах, встановлених за рішенням органів, зазначених у статтях 13, 15 і 16 цього Закону. В разі дорожнього перевезення небезпечних вантажів умови перевезення встановлюються органами Національної поліції.

Статтею 19 ЗУ «Про перевезення небезпечних вантажів» передбачено, що транспортні засоби, якими перевозяться небезпечні вантажі, повинні відповідати вимогам державних стандартів, безпеки, охорони праці та екології, а також у встановлених законодавством випадках мати відповідне маркування і свідоцтво про допущення до перевезення небезпечних вантажів. У разі дорожнього перевезення небезпечних вантажів відповідні свідоцтва, згідно з законодавством, видаються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно ст. 20 ЗУ «Про перевезення небезпечних вантажів», перевезення небезпечних вантажів допускається за наявності відповідно оформлених перевізних документів, перелік і порядок подання яких визначається нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність транспорту.

Відповідно до п.п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 року № 1306 за спеціальними правилами здійснюється зокрема дорожнє перевезення небезпечних вантажів.

Правила перевезення небезпечних вантажів затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.08.2018 року №656, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.09.2018 року за №1041/32493 (далі по тексту Правила №656).

У відповідності до п. 9 Правил №656, при перевезенні небезпечних вантажів на транспортній одиниці мають бути, крім перелічених у ПДР, такі документи: свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів, передбачене розділом 9.1.3 додатка B до ДОПНВ, на кожну транспортну одиницю або транспортний засіб, що входить до її складу, зразок якого наведено в додатку 2 до цих Правил (свідоцтво має бути стандартного формату А4 (210 х 297 мм), білого кольору з рожевою діагональною смужкою).

Згідно ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають зокрема справи про адміністративні правопорушення: правил перевезення вантажу.

Приписами ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, чинним законодавством в сфері забезпечення правил перевезення небезпечних вантажів визначено, що перевезення небезпечного вантажу має здійснюватись транспортними засобами, які відповідають вимогам чинного законодавства за своїм технічним станом. Допуск технічного засобу до перевезення небезпечного вантажу оформлюється у вигляді свідоцтва, яке видається територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що змістовний аналіз вищенаведених норм законодавства у своїй сукупності свідчить, що під час перевезення небезпечних вантажів перевізник повинен мати при собі оригінал чинного свідоцтва про допуск транспортного засобу до перевезення небезпечного вантажу, який відповідає додатку 2 до Правил №656 (свідоцтво має бути стандартного формату А4 (210 х 297 мм), білого кольору з рожевою діагональною смужкою).

Так, встановлені обставини справи свідчать, що 17.09.2019 року позивач, керуючи транспортним засобом марки МАЗ 6501Е9, н.з. НОМЕР_1 здійснював перевезення небезпечного вантажу - радіоактивного матеріалу (іонно-обмінна смола, яка має залишки закису урану 00Н2910).

На підтвердження права перевезення небезпечного вантажу вказаним транспортним засобом позивач надав відповідачу копію свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів Серії НОМЕР_3, строк дії якого сплинув 11.09.2019 року. Оригінал вказаного свідоцтва був зданий перевізником до територіального органу Міністерства внутрішніх справ України для продовження строку його дії 13.09.2019 року, про що свідчить відмітка на зворотному аркуші свідоцтва.(а.с.15)

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що строк дії свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів Серії НОМЕР_3 дійсно продовжено до 13.03.2020 року, однак вказаний строк продовжено з 18.09.2019 року, про що свідчить відповідна позначка співробітника територіального органу МВС України в гр. 13 свідоцтва. (а.с.16 - зворотній бік)

Тобто, строк дії свідоцтва було продовжено після розгляду справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача, та прийняття відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення від 17.09.2019 року. Відтак той факт, що перевізнику 18.09.2019 року все таки було продовжено строк дії свідоцтва, не було та не могло бути враховано відповідачем при прийнятті оскаржуваної справи в якості доказу допуску транспортного засобу марки МАЗ 6501Е9, н.з. НОМЕР_1 до перевезення небезпечних вантажів.

Отже, оскільки при перевезенні небезпечного вантажу 17.09.2019 року позивач не мав при собі чинного свідоцтва про допущення транспортного засобу, яким він керував, до перевезення визначених небезпечних матеріалів, він дійсно допустив порушення п. 22.5 ПДР України, а саме: здійснив перевезення небезпечного вантажу із порушенням правил перевезення небезпечних вантажів, відповідність за вказане правопорушення передбачена ст. 132-1 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що під час розгляду адміністративної справи відповідачем було правильно встановлено обставини справи та прийнято постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення із дотриманням вимог чинного законодавства.

Стосовно доводів позивача з приводу того, що відповідачем у змісті постанови не наведено доказів, якими підтверджується вина позивача, а також не здійснено посилань на норми права, яким визначено, що транспортний засіб, яким керував позивач, не допущено до перевезення небезпечних вантажів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як видно з матеріалів справи оскаржувана постанова містить всі, передбачені ст. 283 КУпАП України обов`язкові реквізити, постанова містить опис допущеного позивачем правопорушення, зазначена норми права (ПДР) яку порушено позивачем, також постанова містить посилання на норму КУпАП, яка передбачає відповідність за вчинене правопорушення, розмір стягнення, яке застосовується до позивача, крім того, в гр. 8 міститься посилання на відоефіксацію правопорушення. (а.с.9)

Відтак, доводи позивача з приводу невідповідності змісту постанови про накладення адміністративного стягнення від 17.09.2019 року вимогам чинного законодавства не відповідають дійсним обставинам справи.

Стосовно доводів позивача з приводу того, що йому не було забезпечено можливості скористатись послугами адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції зазначає.

У відповідності до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Позивач зазначає, що йому не було надано можливості скористатись допомогою адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не роз`яснено його права, визначені ст. 63 Конституції України.

У відповідності до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Між тим, позивачем не надано до суду жодних доказів на користь того, що відповідачем було порушено право позивача на залучення адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також не було роз`яснено його права як особи, щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення перед початком розгляду справи. Також, позивачем у строк визначений ст. 79 КАС України не було й заявлено до суду клопотання про витребування доказів (зокрема відеозапису з місця події) судом, для умов підтвердження тих обставин, на яких ґрунтуються доводи адміністративного позову.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи позивача щодо порушення відповідачем його права на залучення до участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення адвоката, не роз`яснення відповідачем прав останнього, визначених ст. 63 КУ, є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції внаслідок чого судом неправильно вирішено справу по суті позовних вимог.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу поліцейського взводу №2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дорчинця Артема Юрійовича - задовольнити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22.10.2019 року в адміністративній справі №176/2262/19 (2а/176/47/19) - скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай