Справа № 540/72/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

29 листопада 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/72/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,

встановив:

08 січня 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу, що нараховані згідно податкових повідомлень-рішень від 01.09.2016 року на суму 19 562 грн. та від 30.06.2017 року на суму 19 562 грн.

07 березня 2019 року рішенням Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/72/19 вказаний позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 податковий борг по орендній платі за землю з фізичних осіб в сумі 39 124 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 11.06.2019р.

13 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

18 липня 2019 року рішенням Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/981/19 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення від 30.06.2016 року № 29905-0000 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 19562,00 грн. та від 22.06.2017 року № 40815-0000 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 19562,00 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили 09.10.2019р.

25 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №540/72/19.

Підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами заявник зазначає наявність істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, які полягають у наступному. Зокрема, заява мотивована тим, що факт неправомірності податкових повідомлень-рішень 30 червня 2016 року №29905-0000 на суму 19562 грн. та від 22 червня 2017 року №40815-0000 на суму 19562 грн. існував на час розгляду справи № 540/72/19, проте не міг бути встановлений судом при розгляді позову Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. Зокрема, вимогою заявленого Головним управлінням ДФС у Херсонській області позову було стягнення податкової заборгованості, предметом доказування могли бути тільки обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законодавство пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов`язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо. При цьому, питання правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень від 30 червня 2016 року №29905-0000 на суму 19562 грн. та від 22 червня 2017 року №40815-0000 на суму 19562 грн., за якими ОСОБА_1 нараховано грошові зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, не охоплювалися предметом позову контролюючого органу, оскільки рішення суб`єкта владних повноважень про нарахування відповідних зобов`язань не було предметом позову у даній справі, а отже у суду не було процесуальних повноважень у межах розгляду цієї справи здійснювати правовий аналіз прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень. Таким чином вказані обставини не були і не могли бути відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи № 540/72/19.

Вказане, на думку заявника, є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Статтею 363 КАС України встановлено порядок і строк подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Так, відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 363 КАС України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу.

З наведеного вище убачається, що заявник, звернувшись до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами лише 25.11.2019 року, пропустила встановлений процесуальним законодавством тридцятиденний строк. Разом з тим, заявник подала заяву про поновлення пропущеного строку, яка мотивована тим що результат розгляду апеляційної скарги у справі за №540/981/19 позивачу не був відомий. А про набрання законної сили судовим рішення саме 09.10.2019р. їй стало відомо 23.11.2019р. з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Разом з тим з Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що інформація про дату набрання судовим рішення законної сили 09.10.2019р. оприлюднена 11.10.2019р. (http://reestr.court.gov.ua/Review/84827068).

Таким чином, звертаючись до суду із даної заявою лише 25.11.2019р. заявником не наведено жодної обставини, яка б об`єктивно перешкоджала у зверненні до суду із заявою про розгляд справи за нововиявленими обставинами в межах строків, встановлених процесуальним законодавством, як і не надано жодного доказу на підтвердження таких обставин.

При цьому, суд вважає за необхідне вказати на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, ОСОБА_1 , звернувшись до суду із позовом про скасування податкових повідомлень-рішень, на підставі яких їй нараховані податкові зобов`язання та, будучи обізнаною про наявність судового рішення про стягнення з неї таких податків, не продемонструвала зацікавленість та готовність брати участь на усіх стадіях розгляду спору, яка безпосередньо стосується її прав.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Отже, з огляду на відсутність у заяві про поновлення пропущеного строку будь-яких обґрунтованих обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику звернутись до суду в межах встановлених строків, а також відсутність доказів, суд відхиляє клопотання про поновлення строку, як необґрунтоване.

Частиною 4 статті 366 КАС України встановлено, що ... заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами також повертається заявникові без розгляду, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 363 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.

Додатково, суд звертає увагу заявника на те, що приписами ст.361 КАС України встановлено вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

У заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявник посилається на істотні умови. При цьому, істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто, ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення, а відтак у разі, якщо нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового рішення, то вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Відповідні правові позиції щодо визначення нововиявлених обставин наведено у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі 2а-7523/10/1270, від 10 квітня 2019 року у справі № 813/8070/14 (454/2641/14-а) та ін.

Отже, ухвалення судового рішення про скасування податкових повідомлень-рішень після ухвалення судового рішення про стягнення боргу на підставі таких податкових повідомлень-рішень не є нововиявленими обставинами.

Посилання заявника на практику Європейського суду з прав людини щодо позбавлення приватної особи своєї власності, у даному випадку є недоречним з огляду на те, що заявником обрано невірний спосіб захисту своїх прав.

Так, суд звертає увагу заявника на положення ст.60 Податкового кодексу України, згідно з якими податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про повернення заявникові заяви про перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами без розгляду.

Керуючись ст.ст. 361-366 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року у справі за №540/72/19 - повернути без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо ухвалу було постановлено поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя Пекний А.С.