Справа № 1240/2663/18
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року справа №1240/2663/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В., за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника позивача адвоката Сухова М.М., представника першого відповідача Скорженка А.П., представника другого відповідача Кузьминової І.І., діючих за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 1240/2663/18 (головуючий суддя І інстанції Пляшкова К.О.), складеного в повному обсязі 26 червня 2019 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління ДФС у Луганській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області про визнання протиправно бездіяльності, стягнення суми бюджетного відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2018 року Приватне акціонерне товариство «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (з урахуванням уточнень) про:

- визнання протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління ДФС у Луганській області, що полягає у несвоєчасному наданні органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та несвоєчасному внесенні в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування січня 2015 року в розмірі 8899512,00 грн.;

- стягнути з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області узгоджені суми бюджетного відшкодування за декларацією січня 2015 року (заява від 21.02.2015 № ) в розмірі 8899512,00 грн. на користь позивача (а.с. 4-12 т.1, а.с. 15-23 т. 2).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року залучено до участі у справі Головне управління ДФС у Луганській області (а.с. 165-166 т. 1).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року за клопотанням ПрАТ «ЛИНІК» залучено як співвідповідача по справі Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області (а.с. 30-31 т. 2).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за січень 2015 року у сумі 8899512,00 грн. (вісім мільйонів вісімсот дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот дванадцять гривень). У задоволенні вимоги Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» про визнання протиправною бездіяльності Офісу великих платників Державної фіскальної служби та Головного управління ДФС у Луганській області відмовлено (а.с. 100-106 т.2).

Не погодившись із судовим рішенням, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що офісом 05.01.2018 передані матеріали облікової справи платника податків Товариства для обслуговування до контролюючого органу за його місцезнаходженням ,а саме до Головного управління ДФС у Луганській області, внаслідок чого відбулась автоматична передача ІКП, відтак апелянт не є контролюючим органом, уповноваженим на внесення змін до ІКП позивача, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог (а.с. 87-90 т.2).

Представник першого відповідача/апелянта в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити.

Представник другого відповідача в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу.

Представник третього відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 25 листопада 2019 року до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що в апеляційній скарзі у апелянта не має аргументів проти рішення суду першої інстанції в частині ефективного способу захисту, а саме стягнення із Державного бюджету України на користь позивача заборгованості бюджету із відшкодуванням ПДВ за січень 2015 року. Вважає , що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, наполягав на тому, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, першого та другого відповідача, перевірив матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 190805 Приватне акціонерне товариство «ЛИНІК» з 16.12.2002 зареєстровано як юридичну особу, код за , місцезнаходження: 93113, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Свердлова, будинок 371, офіс 1-А (т. 1 арк. спр. 17).

Позивач є платником податку на додану вартість, що визнається сторонами.

Приватне акціонерне товариство «ЛИНІК» 21 лютого 2015 року за вх. № подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 року, у рядку 23.1 якої визначено, що сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, складає 8899512,00 грн. (т. 1 арк. спр. 19-20, 21).

Разом із податковою декларацією Приватним акціонерним товариством «ЛИНІК» подано додатки, у тому числі заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 8899512,00 грн. на рахунок платника податку у банку (Додаток 4) (т. 1 арк. спр. 28, 29).

СДПІ з ОВП у м. Луганську здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку правомірності нарахування ПрАТ «ЛИНІК» від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку за січень 2015 року, за результатами якої складено довідку від 17.04.2015 № 8/28-05-17-0/32292929. Згідно з висновком перевіркою не встановлено порушень при відображенні ПрАТ «ЛИНІК» у декларації за січень 2015 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 8899512,00 грн. (т. 1 арк. спр. 33-38).

Листом від 11.05.2016 № 130000/ Приватне акціонерне товариство «ЛИНІК» звернулося до СДПІ з ОВП у м. Луганську про надання інформації щодо бюджетного відшкодування ПДВ, у тому числі за січень 2015 року у розмірі 8 899 512,00 грн. (т. 1 арк. спр. 118), на який отримало лист від 14.06.2016 № 2688/10/28-05-07 з повідомленням про необхідність вжиття додаткових заходів для з`ясування обґрунтованості нарахування сум, сформованих за операціями з платниками, діяльність яких Службою безпеки України та Державною казначейською службою України вважається такою, що потребує додаткового дослідження (т. 1 арк. спр. 119-120).

Листом від 18.01.2017 № 030400/ Приватне акціонерне товариство «ЛИНІК» звернулося до Офісу ВПП ДФС про надання інформації щодо бюджетного відшкодування ПДВ, у тому числі за січень 2015 року у розмірі 8899512,00 грн (т. 1 арк. спр. 121), на який отримало лист Запорізького управління Офісу ВПП ДФС від 21.02.2017 № 10207/10/28-10-47-08, що платник перебуває на обліку у Запорізькому управлінні Офісу ВПП ДФС з 16.09.2016, попереднє місце обліку Луганське управління Офісу ВПП ДФС (СДПІ з ОВП у м. Луганську). В матеріалах отриманих від Луганського управління Офісу ВПП ДФС по ПрАТ «ЛИНІК» за звітні періоди з листопада 2014 року по лютий 2016 року відсутні документи, які б свідчили про узгодженість сум ПДВ, задекларованих до бюджетного відшкодування за звітні періоди з листопада 2014 року по лютий 2016 року. З урахуванням результатів проведеного аналізу причин декларування ПрАТ «ЛИНІК» від`ємного значення та, в подальшому, сум бюджетного відшкодування ПДВ, вважає, що існує вірогідність невірного визначення в податкових деклараціях з ПДВ показників розділу 3 декларацій Розрахунки з бюджетом (т. 1 арк. спр. 123-124).

Запорізьким управлінням Офісу ВПП ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «ЛИНІК» з питань достовірності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за період березень 2013 року, грудень 2014 року, січень 2015 року, січень, березень 2017 року, за результатами якої складено акт від 19.06.2017 № 42/28-10-47-08/32292929. Як вказано у висновку, перевіркою встановлено завищення показника по рядкам 23.1 та 23 по декларації з ПДВ за січень 2015 року у сумі 8899512,00 грн (т. 1 арк. спр. 59-80).

На підставі акта перевірки від 19.06.2017 № 42/28-10-47-08/32292929 Офісом ВПП ДФС прийнято податкові повідомлення-рішення від 02.08.2017 № , від 02.08.2017 № , якими зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ, у тому числі за січень 2015 року на 8899512,00 грн (т. 1 арк. спр. 131, 132).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13.12.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.04.2018, у справі № 812/1544/17 адміністративний позов ПрАТ «ЛИНІК» до Офісу ВПП ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 02.08.2017 № , від 02.08.2017 № (т. 1 арк. спр. 108-113, 114-117).

З огляду на вищевикладене, сума бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2015 року у розмірі 8899512,00 грн. була узгодженою у період з 17.04.2015 ( складання довідки від 17.04.2015 № 8/28-05-17-0/32292929) до 02.08.2018 (винесення податкових повідомлень-рішень від 02.08.2017 № , від 02.08.2017 № ) та починаючи з 13.04.2018 дати набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано податкові повідомлення-рішення від 02.08.2017 № , від 02.08.2017 № . Правомірність дій відповідачів щодо ненадання висновку на відшкодування ПДВ та стягнення суму ПДВ з Державного бюджету є спірним питанням даної справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за січень 2015 року у сумі 8899512,00 грн. має бути стягнута з Державного бюджету України на користь товариства.

При цьому, у задоволенні вимоги Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» про визнання протиправною бездіяльності Офісу великих платників Державної фіскальної служби та Головного управління ДФС у Луганській області відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно п. 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Відповідно до п. 200.10 ст. 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 ПК України).

Згідно пункту 200.12 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п. 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Норми пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6 та 9 Порядку № 39.

Пунктом 200.14 статті 200 ПК України визначено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин Податковим кодексом України було визначено, що в разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, вимог, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 цього Кодексу, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, який протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган надсилає платнику податку відповідне податкове повідомлення.

Приватне акціонерне товариство «ЛИНІК» 21 лютого 2015 року за вх. № подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 року, у рядку 23.1 якої визначено, що сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, складає 8899512,00 грн. (т. 1 арк. спр. 19-20, 21).

Разом із податковою декларацією Приватним акціонерним товариством «ЛИНІК» подано додатки, у тому числі заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 8899512,00 грн. на рахунок платника податку у банку (Додаток 4) (т. 1 арк. спр. 28, 29).

Запорізьким управлінням Офісу ВПП ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «ЛИНІК» за результатами якої складено акт перевірки від 19.06.2017 № 42/28-10-47-08/32292929.

На підставі вищевказаного акту податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 02.08.2017 № , від 02.08.2017 № , якими зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ, у тому числі за січень 2015 року на 8899512,00 грн. (т. 1 арк. спр. 131, 132).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13.12.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.04.2018, у справі № 812/1544/17 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 02.08.2017 № , від 02.08.2017 № (т. 1 арк. спр. 108-113, 114-117).

Рішення про скасування ППР набрало законної сили 13.04.2018 року.

Однак, податковим органом своєчасно не складені та не подані висновки із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На момент виникнення спірних правовідносин надання податковим органом висновку до органу казначейства щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, було передбачено статтею 200 ПК України та Порядком № 39.

Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесені зміни до статті 200 ПК України, зокрема, щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою КМУ від 25 січня 2017 року № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.

Відповідно до пп. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України (далі - в редакції, чинній на момент розгляду судом справи) на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

За приписами пп. 200.7.2 п. 200.7 статті 200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно п. 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Відповідно до п. 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 (далі - Порядок № 26).

Згідно п. 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Станом на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює.

Враховуючи викладене, з врахуванням встановленого судом права позивача на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 8 899 512,00 грн., а також відсутність механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, такі способи захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків.

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ у розмірі 8899512,00 грн., які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права як основоположний принцип адміністративного судочинства визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України на користь позивача заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ.

Аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 року у справі № 826/7380/15.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції в цій частині.

Посилання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на ті обставини, що обов`язок внесення інформації до ІКП не розповсюджується на офіс є незмістовним, з огляду на наступне.

Абзацом 4 пункту 1.5 Порядку обліку платників податків і зборів прийнятого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2009 № 1588 «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» (далі - Порядок), визначено, що переведення платників податків на обслуговування з одного контролюючого органу до іншого (взяття на облік / зняття з обліку) у випадках, зазначених у цьому пункті, а також у разі, якщо законодавством встановлені інші випадки, коли місце обліку платника податків не відповідає його місцезнаходженню, здійснюється у порядку, визначеному розділом X цього Порядку».

Оскільки позивач перебував на обліку в контролюючому органі, місце розташування якого відмінне від місцезнаходження платника, а підставою для такої зміни обліку є не зміна місцезнаходження, а виключення з переліку великих платників податків і зборів, до спірних правовідносин повинний бути застосований пункт 10.22 Розділу X Порядку, а не пункт 10.14, як зазначає апелянт в своїй скарзі.

Дія пункту 10.14 розповсюджується лише на випадки проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому на обліку перебуває платник податків (далі - адміністративний район), а також у разі зміни податкової адреси платника податків, контролюючими органами за попереднім та новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків проводяться процедури відповідно зняття з обліку/взяття на облік такого платника податків.

Відповідно до пункту 10.22 Порядку, якщо відповідно до критеріїв, визначених п. 14.1.24 пункту 14.1 статті 14 розділу І, та згідно з пунктом 64.7 статті 64 глави 6 розділу II ПК України в установленому порядку платника податків включено/не включено до Реєстру платників податків на наступний рік, внаслідок чого змінюється основне місце обліку платника податків, контролюючі органи здійснюють переведення такого платника податків до/з контролюючого органу, що здійснює супроводження великих платників податків.

Абзацом другим підпункту 2 пункту 10.22 Порядку передбачено, що контролюючий орган за попереднім місцем обліку платника податків, включеного / невключеного до Реєстру великих платників податків, здійснює передачу облікової справи платника податків до контролюючого органу за новим місцем обліку у 10-денний строк з дня взяття на облік за новим місцем обліку.

На виконання вищезазначеного пункту первісним відповідачем 05.01.2018 року матеріали облікової справи платника податків ПрАТ «ЛИНІК» передані для обліку до ДПІ в м. Лисичанську, та, відповідно, до функціональних обов`язків - на обслуговування до ГУ ДФС у Луганській області у зв`язку з виключенням ПрАТ «ЛИНІК» з переліку великих платників податку.

Зазначений Порядок не регулює питань здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а лише створює умови для виконання таких завдань шляхом своєчасного проведення процедури зняття або взяття на облік платника.

Щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, то відповідно до п.1 ч. 1 Розділу II Наказу Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», органу ДФС, в якому перебуває платник за основним місцем обліку надається доступ до ІКП, відкритих за основним місцем обліку, для внесення відповідної інформації, а за неосновним місцем обліку - в режимі перегляду.

Згідно абз. 4, 5 пункту 4 ч. 1 Розділу II «При переведенні на обслуговування платника з одного органу ДФС до іншого (взяття на облік / зняття з обліку) у разі ліквідації чи реорганізації органу ДФС, адміністративно-територіальної реформи, зміни меж областей (Автономна Республіка Крим, області) (районів, міст) чи інших, не залежних від платника податків об`єктивних причин, унаслідок яких змінюється орган ДФС, в якому обліковується платник податків, здійснюються зняття з обліку платника податку в одному органі ДФС та взяття на облік в іншому відповідному органі ДФС. Переведення платників податків здійснюється на підставі переліку платників податків, стосовно яких змінюється місце обліку, затвердженого відповідним органом ДФС вищого рівня.

У день внесення до інформаційної системи в органі ДФС ознаки щодо належності до зазначеного переліку та зняття з обліку платника відбувається автоматична передача ІКП з попереднього місця обліку платника шляхом зміни реквізитів ІКП в частині кодів областей (Автономна Республіка Крим, області, міста Київ та Севастополь), району відповідно до нового місця обліку платника з фіксацією події в реєстрі передачі ІКП між органами ДФС. За новим місцем обліку платника отримані ІКП відображаються в реєстрі отриманих ІКП».

Суд зазначає, що Офісом великих платників податків державної фіскальної служби не зазначено та не надано доказів наявності обставин, які реально перешкоджають внесенню до електронного реєстру бюджетної заборгованості відомостей про завершення процедури судового оскарження і узгодження суми бюджетного відшкодування.

Платник податків не може бути позбавлений права на бюджетне відшкодування внаслідок недогляду контролюючого органу, або втрати паперових носіїв. До того ж, зазначене питання вже було предметом документальної перевірки і в судовому порядку було підтверджено правомірність формування платником від`ємного значення за цими податковими періодами, а податкове повідомлення-рішення, яким зазначені суми податкових січня 2015 року були безпідставно зменшені - скасовано, рішення суду набрало законної сили.

Тому у контролюючого органу відсутнє право щодо повторного податкового контролю відносно зазначених податкових періодів, і водночас, існує обов`язок внести до відповідного реєстру узгоджену суму.

При цьому, в цій справі має місце публічне правонаступництво (повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції) Головного управління ДФС у Луганській області функцій Офісу великих платників податків ДФС.

Тобто, в даному випадку відбулося передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого на підставі Закону.

Пунктом 5 Порядку взаємодії територіальних органів ДФС України, місцевих фінансових органів та територіальних органів державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 року № 1146, передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань здійснюється за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми.

Станом на час розгляду справи місцем адміністрування зазначеного податку є саме ГУ ДФС в Луганській області.

Публічне правонаступництво (повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції) є підставою для покладання обов`язку саме на ГУ ДФС в Луганській області внаслідок події, пов`язаної зі зміною місця обліку платника податку.

Нормативними актами встановлений обов`язок передачі облікової справи платника податків до контролюючого органу за новим місцем обліку у 10-денний строк з дня взяття на облік за новим місцем обліку.

Враховуючи те, що з часу взяття позивача на облік за новим місцем обліку пройшов строк більше як 10 днів, і такий орган веде податковий контроль з 2018 року, посилання на відсутність компетенції є необґрунтованою.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що позовні вимоги задоволенні шляхом стягнення з Державного бюджету України сум відшкодування ПДВ, фактично таке стягнення ні яким чином не порушує право податкового органу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного судочинства від 18 червня 2019 року у справі № 1240/2663/18 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 27 листопада 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2019 року.

Судді Т.Г. Арабей

Т.Г. Гаврищук

А.В.Гайдар