Справа № 540/275/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/275/19
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Запорожана Д.В., Танасогло Т.М.,

при секретарі Чугунові С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення 15.07.2019р.) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер» до Головного управління ДФС України в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

11.02.2019 року ТОВ «Аутстаффер» звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДФС України в Херсонські області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.12.2017 року № про збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на суму 13 240 207,96 грн. (за основним платежем) та 3 310 051,99 грн. (за штрафними (фінансовими) санкціями).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення податкового органу є неправомірним, оскільки воно ґрунтуються на необґрунтованих та помилкових висновках перевірки.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Аутстаффер» відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ТОВ «Аутстаффер» 30.09.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник позивача з невідомих причин не прибув, про день, час та місце судового засідання був своєчасно та належним чином повідомлений.

Представник відповідача в судове засідання суду 2-ї інстанції з`явився та, у зв`язку з неприбуттям представника позивача, подав заяву з проханням розглянути справу без його участі або в порядку письмового провадження.

В зв`язку із вказаними обставинами та враховуючи належне і своєчасне повідомлення сторін, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні без участі сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач ТОВ «Аутстаффер» є юридичною особою, зареєстроване 19.01.2012 року Суворовським районним управлінням юстиції у м. Херсоні за №00014368.

В період з 30.10.2017 року по 03.11.2017 року співробітниками ГУ ДФС у Херсонській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Аутстаффер» з питань дотримання вимог законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, оформлення трудових відносин з працівниками, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 27.01.2012 року по 12.10.2017 року.

Перевірку проведено на підставі п.78.1.11 ст.78 ПКУ та відповідно до ухвали слідчого- судді Херсонського міського суду Херсонської області в рамках кримінального провадження №0000076 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-1 КК України.

Про проведення вказаної перевірки ТОВ «Аутстаффер» було проінформовано письмовим повідомленням від 19.10.2017р., яке було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення, разом з копією наказу про проведення перевірки від 19.10.2017р. №921.

Також, до проведення перевірки на адресу позивача був надісланий і запит від 27.10.2017 року №5162/10/21-22-14-04-17 щодо надання завірених належним чином копій всіх документів, які пов`язані з предметом перевірки.

Однак, ТОВ «Аутстаффер» своїм листом від 27.10.2017 року повідомило про неможливість надати витребувані документи для перевірки, оскільки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, були вилучені під час проведення обшуку.

У зв`язку з вказаним, спірна перевірка була проведена з використанням вилучених документів, що містились в матеріалах кримінального провадження, отриманих Управлінням аудиту від СУ ФР ГУ ДФС у Херсонській області за актом приймання-передачі матеріалів кримінального провадження від 20.10.2017 року.

14.11.2017 року, за результатами цієї перевірки складено акт №44/21-22-13-06/38044531, в якому зафіксовано 12 випадків порушення податкового, валютного та іншого законодавства з боку позивача, в тому числі заниження ПДВ за період 01.01.2016 року по 31.08.2017 року на загальну суму 14 264 047,96 грн.

Так, з вказаного акту перевірки видно, що ТОВ «Аутстаффер» у 2015 році було зареєстровано платником єдиного податку 3-ї групи. За період 01-31.12.2015 р.р. позивачем задекларовано дохід у загальній сумі 808117,99 грн. Перевіркою повноти визначення доходу фіскальною службою встановлено його заниження в сумі 19 466 413,25 грн. внаслідок відображення не в повному обсязі отриманих на розрахункові рахунки підприємства коштів, за період 23.03.2015 року по 31.12.2015 року на банківський рахунок позивача у ПУАТ «ФІДОБАНК» надійшли грошові кошти в сумі 20 177 254,7 грн. За 2016 рік на банківські рахунки ТОВ «Аутстаффер» в інших установах банків надійшли грошові кошти у загальній сумі 36 234 709,1 грн.

ГУ ДФС дійшло висновку про те, що відповідно до п.291.4 ст.291 ПК України, починаючи з 01.01.2016 року ТОВ «Аутстаффер» не може бути платником єдиного податку, так як обсяг доходу протягом календарного року (2015 рік) у позивача перевищив 5 млн. грн., тому відповідно до п.133.1 ст.133 ПКУ, починаючи з 01.01.2016 року повинно бути платником податку на прибуток. А відповідно до п.181.1 ст.181 ПКУ, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст.183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

За період з 27.01.2012 року по 12.10.2017 року ТОВ «Аутстаффер» не було платником податку на додану вартість. Таким чином, починаючи з 01.01.2016 року ТОВ «Аутстаффер» необхідно було б зареєструватися у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання), як платник податку на додану вартість.

Однак, ТОВ «Аутстаффер» не зареєструвалося та не декларувало податкових зобов`язань з ПДВ у період з січня 2016 року по серпень 2017 року з отриманих грошових коштів від клієнтів-замовників послуг, хоча відповідачем виявлено надходження на рахунки в установах банку 36 618 991,97 грн. у 2016 році, у 2017 році - 28 686 530,69 грн.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2016 року по 31.08.2017 року встановлено їх заниження у сумі 14 264 047,96 грн., як наслідок виявлено заниження ПДВ на цю ж саму суму. Також виявлено порушення п.п.183.1,183.2 ст.183, п.181.1 ст.181 ПКУ не подання у строки реєстраційну заяву для взяття на облік у контролюючому органі як платник податку на додану вартість у строки, визначені ПКУ.

З матеріалів справи вбачається, що позивача було повідомлено і про те, що висновки цього акту перевірки в частині встановлених порушень по єдиному податку та ПДВ викладено у новій редакції.

01.12.2017 року, за результатами розгляду висновків перевірки, таз урахуванням наданих позивачем заперечень на акт перевірки, уповноваженою особою відповідача було прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на суму 13 240 207,96 грн. основного платежу та 3 310 051,99 грн. (за штрафними (фінансовими санкціями).

Не погоджуючись з зазначеними діями та рішенням податкового органу, позивач звернув до суду із даним позовом. Інші податкові повідомлення-рішення, які були прийняті за даною перевіркою, в межах цієї справи позивачем не оскаржуються.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

У відповідності до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до приписів пп.75.1.2. ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно із п.78.4. ст.78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Підпунктом 78.1.11 п.78.1 ст.78 ПКУ встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктами 79.1 та 79.2 ст.79 ПК України встановлено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених ст.ст.77 та 78 цього Кодексу.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Так, як визначено п.85.2 ст.85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

В свою чергу, пунктом 85.9 ст.85 ПКУ встановлено, що у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу. У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

П.291.2 ст.291 ПК України визначає спрощену систему оподаткування, обліку та звітності як особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п.297.1 ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п.291.3 ПК України).

При цьому, доходом платника єдиного податку для юридичної особи - є будь-який дохід, включаючи дохід представництв, філій, відділень такої юридичної особи, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній п.292.3 цієї статті.

Відповідно до п.292.4 ст.292 ПК України, у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).

А як передбачено п.п292.13-292.16 ст.292 ПКУ, дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до ст.296 цього Кодексу. Визначення доходу здійснюється для цілей оподаткування єдиним податком та для надання права суб`єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування. Право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови не перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку.

Платники єдиного податку 3-ї групи, які не є платниками ПДВ, ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок ведення книги обліку доходів платників єдиного податку І - ІІІ групи, які не є платниками податку на додану вартість затверджено наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 року №579.

До цього Порядку, форма книги обліку доходів визначалась наказом Мінфіну №1637 від 15.12.2011 року.

Так, Порядком ведення книг обліку доходів передбачено, що щоденно відображається дохід від провадження господарської діяльності, із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, отримана сума коштів за продані товари, виконані роботи, надані послуги протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (окремо в готівковій та безготівковій), матеріальній або нематеріальній формі. Платники єдиного податку відображають фактично отриману суму доходу від провадження діяльності, тобто, відображається вся сума коштів, яка надійшла на поточний рахунок платника податку та/або яку отримано готівкою, за такими договорами. Дані Книг використовуються платником податку для заповнення податкової декларації платника єдиного податку.

Як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12.10.2017 року, в рамках кримінального провадження №0000076 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-1 КК України, проведено позапланову невиїзну перевірку позивача у період з 30.10.2017 року по 03.11.2017 року, а також з 06.11.2017 року продовжено термін ще на два дні.

При чому, при проведенні цієї перевірки, ревізорами також були досліджені і матеріали кримінального провадження у 117 томах, в тому числі договори, акти виконаних робіт, банківські виписки.

Так, в ході дослідження матеріалів кримінального провадження ТОВ «Аутстаффер» встановлено відсутність регістрів бухгалтерського обліку підприємства, касових книг та первинних бухгалтерських документів (прибуткових та видаткових касових ордерів), авансових звітів тощо.

Що стосується доводів позивача про порушення процедури проведення перевірки, а саме, що нібито відсутній детальний перелік та опис документів, використаних при проведенні документальної перевірки, то судова колегія з цього приводу зазначає, що відповідно до п. 85.7 ст. 85 ПКУ, опис отриманих документів складається при передачі документів платником податків посадовим особам контролюючого органу.

Однак, в даному випадку, контролюючому органу були передані документи кримінального провадження в кількості 117 томів слідчим органом.

При цьому, обставина, що документи у 117 томах були передані слідчим з ОВС Слідчого Управління посадовим особам, які здійснювали перевірку за актом приймання-передачі матеріалів кримінального провадження 20.10.2017 року, а перевірка розпочалась 30.10.2017 року, не є доказом порушенням процедури проведення перевірки, а твердження позивача про початок дослідження вилучених документів вже з 23.10.2017 року є припущенням, яке не має підтвердження.

Так, як встановлено рекомендаціями щодо оформлення узагальненого переліку документів, які було використані при проведенні перевірки, затверджених наказом ДФС України «Про затвердження Зразка форми акта (довідки) документальної планової/позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок» від 01.06.2017 року №396, узагальнений перелік документів складається за зразком, який наведено у додатку 4 до Зразка акта (довідки) перевірки, додається до акта (довідки) перевірки та є його невід`ємним додатком.

У такому переліку у розрізі відповідних пунктів акта (довідки) перевірки зазначається інформація щодо перевірених документів, згрупованих за типами, із зазначенням податкового періоду, в якому проведено перевірку таких документів, та способу проведення перевірки - вибірковим чи суцільним порядком із зазначенням працівників контролюючих органів, що проводили перевірку відповідних документів.

Тому додаток 4 до акту перевірки «Узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки» є належним та допустимим доказом на підтвердження того, які саме документи досліджувалися в ході контрольного заходу.

До того ж, одночасно слід зазначити й про те, що Херсонським окружним адміністративним судом за участю підприємства позивача вже розглядалась аналогічна справа №2140/1814/18 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.12.2017 року №№, , , які були прийняті за результатами тієї ж перевірки, що й спірне податкове повідомлення-рішення № від 01.12.2017 року.

Так, по зазначеній справі №2140/1814/18 були розглянуті усі доводи товариства, в т.ч. і про незаконність перевірки, які є аналогічними викладеним в цій позовній заяві та встановлено, що фактичні обставини справи підтверджують правомірність дій ГУ ДФС у Херсонській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Аутстаффер» та оформлення її результатів.

Оскільки, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року (справа №2140/1814/18) було залишено без змін рішення Херсонського окружного адміністративного суду (справа №2140/1814/18), то, відповідно, правомірність дій відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Аутстаффер» є доведеною.

Відповідно до вимог ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в даній адміністративній справі оскаржується винесене за результатами цієї ж перевірки податкове повідомлення-рішення від 01.12.2017 року № на донараховане грошове зобов`язання з ПДВ у загальній сумі 16 550 259,95 грн. (основний податок - 13 240 207.96 грн.; штрафні санкції - 3 310 051,99 грн.)

Так, спірною позаплановою невиїзною перевіркою ТОВ «Аутстаффер» з питань дотримання вимог законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, оформлення трудових відносин з працівниками, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 27.01.2012 року по 12.10.2017 року встановлено заниження повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2016 року по 31.08.2017 року всього у сумі 13 240 207,96 грн.

А саме, за період з 01.01.2016 року по 31.08.2017 року ТОВ «Аутстаффер» податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету не декларувався, так як суб`єкт господарювання не був зареєстрований платником податку на додану вартість.

Як свідчать матеріали справи, дане порушення було встановлено контролюючим органом в результаті виявлення факту недекларування ТОВ «Аутстаффер» податкових зобов`язань і податку на додану вартість по клієнтам - замовникам послуг, по яким перевіркою не підтверджено реальність їх здійснення на загальну суму 12 984 247,96 грн., у зв`язку з отриманням грошових коштів від клієнтів (замовників) на вище банківські рахунки підприємства № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «КРЕДОБАНК», № НОМЕР_2 , відкритого в АБ «Південний» та № НОМЕР_3 , відкритого в ПУАТ «ФІДОБАНК».

У зв`язку із не підтвердженням реального надання послуг на адресу вищевказаних замовників (клієнтів), надходження грошових коштів від вище вказаних суб`єктів господарювання податковий орган фактично визнав (вважав) попередньою оплатою, відповідно до норм п.187.1 ст.187 ПК України.

Так, як встановлено судами обох інстанцій, у 2014 році позивач відповідно до п.291.4 ст.291 ПКУ, був зареєстрований суб`єктом господарювання, який застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, четвертої групи, а протягом 2015 року, позивач перебував на 3-й групі спрощеної системи оподаткування.

До того ж, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Законом України №909-VIII від 24.12.2015 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», зокрема, були внесені зміни в п.291.4. ст.291 ПК України, а саме встановлено, що до кінця 2015 року платником єдиного податку третьої групи є юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 20 000 000 грн., а з 2016 року такий лімітований обсяг доходу встановлений на рівні 5 000 000 грн.

Як встановлено з матеріалів справи та спірної перевірки, ТОВ «Аутстаффер» за 2015 рік визначено дохід у 20 274 531,24 грн., який свою чергу, перевищує допустиму норму платника єдиного податку.

Таким чином, враховуючи дані обставини, ТОВ «Аутстаффер», відповідно до п.291.4. ст.291 ПК України, починаючи з 01.01.2016 року не може бути платником єдиного податку, оскільки обсяг доходу протягом календарного року у позивача перевищує 5 000 000 грн.

Тобто, в зв`язку з вищевикладеним, ТОВ «Аутстаффер», відповідно до п. 133.1. ст.133 ПК України, починаючи з 01.01.2016 року повинно бути платником податку на прибуток на загальній системі оподаткування.

При цьому, слід зазначити й про те, що у відповідності до приписів пп.181.1. п.181.1 ст.181, п.183.1 ст.183, п.183.2 ст.183 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 грн. (без урахування ПДВ), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням.

Таким чином, починаючи з 01.01.2016 року ТОВ «Аутстаффер» необхідно було б зареєструватися у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) як платник податку на додану вартість.

Крім того, спірною перевіркою, зокрема встановлено, що покупці-замовники розраховувалися з ТОВ «Аутстаффер» за послуги з надання персоналу готівкою в загальній сумі 1 279 800 грн. (ПДВ 255 960 грн.).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи пояснень свідка ОСОБА_1 , між підприємцями, юридичними особами (замовниками послуг) та ТОВ «Аутстаффер» (виконавцем) укладались договори аутстаффінгу, за умовами якого ТОВ «Аутстаффер» зобов`язувалось виконати послуги з надання цим замовникам працівників для участі у виробничому процесі, інших функцій пов`язаних із виробництвом, а замовники зобов`язувались приймати та оплачувати такі послуги ТОВ «Аутстаффер».

Саме ТОВ «Аутстаффер» був зобов`язався виплачувати наданим працівникам винагороди й інших виплат, хоча при цьому власних працівників позивач не мав, вони фактично являлись працівниками нерезидента України - компанії «Марінекс LTD».

Тобто, ТОВ «Аутстаффер» фактично надавав посередницькі послуги з передачі в оренду персоналу компанії «Марінекс LTD». Грошові ж кошти, які надходили від замовників на банківські рахунки ТОВ та готівкою, перераховувались наступним чином: 93% перераховувались працівникам на карткові рахунки або виплачувались готівкою, 6% виплачувалось готівкою в національній валюті України представнику ТОВ «Марінекс ЛТД», 1% залишалось у розпорядженні позивача як комісійна винагорода.

При наданні послуг, виконанні робіт за договорами доручення, транспортного експедирування або за агентськими договорами, у платника податків має бути в наявності письмові агентські договори із замовниками послуг, в яких чітко мають бути зазначені права та обов`язки агентства, документи, які підтверджують факт надання посередницьких послуг (акти прийому-передачі послуг, які повинні містити усі обов`язкові реквізити бухгалтерського первинного документа, звіти про виконання послуг, розрахункові відомості, заявки, та інші); документи, які підтверджують понесені агентом витрати в межах укладених договорів.

Як вбачається з пояснень представника відповідача, в матеріалах кримінальної справи були в наявності договорами із іншими замовниками послуг, юридичними особами та ФОП, але договору саме із ТОВ Марінекс ЛТД» не було.

Отже, враховуючи вказані обставини, на перевірку позивачем не було надано документів в підтвердження доказів наявності безпосередніх відносин між ТОВ «Аутстаффер» та компанією «Марінекс ЛТД», зокрема, документів, які стосуються придбання послуг у ТОВ «Марінекс ЛТД», рахунків на оплату, актів прийому-передачі послуг, звітів, документів, які підтверджують факт виплати агенту винагороди.

Реалізація ж договорів аутстаффінгу має супроводжуватися обов`язковим складанням заявки на підбір персоналу, протоколів узгодження договірної ціни, складанням актів приймання-передачі послуг по наданню персоналу, надісланням рахунків на оплату отриманих послуг, а також оплатою відповідних послуг, укладанням трудових договорів зі штатними спеціалістами ТОВ «Марінекс ЛТД», наявністю посадових інструкцій наданих працівників, а також документів, що підтверджують обсяг виконуваної працівниками роботи та затраченого на це часу кожним стороннім працівником, на підставі чого відбуваються розрахунки за надані послуги аутстаффінгу.

В даному випадку, вказані обставини відсутності будь-яких підтверджуючих витрат товариства документів перешкоджали фіскальній службі встановити реальний характер придбаних у ТОВ «Марінекс ЛТД» послуг, та конкретний розмір винагороди позивача за посередницькими послугами, яка має бути обґрунтована відповідним актом наданих послуг, укладеним між позивачем та ТОВ «Марінекс ЛТД» за певний період.

Таким чином, приймаючи до уваги вказане, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що відповідачем було цілком обґрунтовано враховано грошові кошти, які надійшли за 2015 рік на рахунки ТОВ «Аутстаффер», відкриті в ПУАТ «ФІДОБАНК» та ПАТ «КРЕДОБАНК», та грошові кошти у вигляді готівки на загальну суму 1 279 800 грн.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за результатами перевірки, прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.12.2017 року № на донараховане грошове зобов`язання з податку на додану вартість в загальній сумі 16 550 259,95 грн. (у т.ч. за основним платежем у сумі 13 240 207.96 грн. та штрафними санкціями у сумі 3 310 051,99 грн.).

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, судова колегія, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірне повідомлення-рішення було прийнято податковим органом цілком правомірно не за неподання у строки реєстраційної заяви для взяття на облік у контролюючому органі як платник податку на додану вартість у строки, визначені ПК України, а саме за заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер» залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19.11.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: Д.В. Запорожан

Т.М. Танасогло