Справа № 120/2527/19-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 листопада 2019 р. Справа № 120/2527/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича,

за участі секретаря судового засідання Гродської Вікторії Олексіївни,

представника позивача Бодачевської Мирослави Володимирівни,

представника відповідача Балік Олесі Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про

визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2019 року до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, у якій просить визнати протиправним та скасувати розпорядження органу Пенсійного фонду №2 від 22 лютого 2018 року щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати йому пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку на п`ять років з 22 листопада 2018 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 22 листопада 2018 року звернувся до Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, розпорядженням №2 від 22 лютого 2018 року органу Пенсійного фонду йому відмовлено у призначенні такої пенсії з посиланням на відсутність документального підтвердження чотирьох років роботи або проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Позивач, не погоджуючись з таким розпорядженням Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, оскаржив його в судовому порядку. На думку позивача, довідкою відділу ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області вих. №3392 від 31 жовтня 2018 року, а також посвідченням громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , підтверджується право на призначення йому пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою від 12 серпня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (тобто в письмовому провадженні).

27 серпня 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" 22 лютого 2019 року прийнято рішення №2, яким заявнику відмовлено в призначенні такої пенсії у зв`язку із відсутністю документального підтвердження 4 років роботи чи проживання у зоні посиленого радіологічного контролю. Зокрема, у рішенні зазначено, що наданою ОСОБА_1 довідкою відділу ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області вих. №3392 від 31 жовтня 2018 року підтверджується те, що місце проживання останнього дійсно зареєстровано в АДРЕСА_1 . Ладижин Вінницької області за адресою: з АДРЕСА_2 серпня АДРЕСА_3 року по 30 листопада 1993 року по АДРЕСА_4 ; з 03 грудня 1993 року по 27 червня 1995 року по АДРЕСА_5 ; з 27 червня 1995 року по АДРЕСА_6 серпня 1997 року по АДРЕСА_4 , 26; з 08 серпня 1997 року по 16 вересня 1997 року по АДРЕСА_7 ; з 16 вересня 1997 року по 13 березня 1998 року по вул АДРЕСА_8 Коцюбинського, 5; з 13 березня 1998 року по 14 квітня 1998 року по АДРЕСА_7 ; з 22 травня 1998 року по 14 вересня 1998 року по АДРЕСА_7 ; з 14 вересня 1998 року по 08 червня 2001 року по вул. Коцюбинського, 5; з 14 червня 2002 року по 17 вересня 2003 року по вул. Механізаторів, 57; з 12 грудня 2003 року по 25 травня 2006 року по АДРЕСА_9 Суворова, 38; з 02 червня 2006 року по 31 жовтня 2018 року по АДРЕСА_10 . Проте, наданою трудовою книжкою не підтверджується факт його постійного проживання на території міста Ладижин у період з 04 липня 1985 року по 20 квітня 1991 року, адже у цей час ОСОБА_1 працював на різних підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації. Відтак, відповідач вважає, що підстав для призначення пенсії позивачу немає, оскільки відсутнє документальне підтвердження чотирьох років роботи або постійного проживання у зонах посиленого радіологічного контролю.

Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; призначено розгляд справи на 03 жовтня 2019 року.

03 жовтня 2019 року позивачем подано до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, замінено відповідача в особі Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області правонаступником, яким є Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Також за результатами розгляду заяви позивача відкладено розгляд справи на 25 жовтня 2019 року.

В ході судового засідання, що відбувалося 25 жовтня 2019 року, представницею позивача заявлено клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні у зв`язку із необхідністю надання додаткових доказів, за результатами розгляду якого судом задоволено таке клопотання та оголошено перерву у судовому засіданні до 04 листопада 2019 року.

04 листопада 2019 року представницею позивача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням.

Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року заяву представниці позивача про відкладення судового розгляду задоволено; судове засідання призначено на 22 листопада 2019 року.

У судовому засіданні 22 листопада 2019 року представниця позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись при цьому на обставини, що наведені у позовній заяві.

Натомість, представниця відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 22 листопада 2018 року звернувся до Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". До заяви додано документи, що визначені у розписці-повідомленні від 22 листопада 2018 року.

Розпорядженням Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області №2 від 22 лютого 2018 року (встановлено, що насправді розпорядження датоване 22 лютого 2019 року) позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішення органу Пенсійного фонду обґрунтоване тим, що відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки, якщо постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період та додатково на 1 рік за 3 роки проживання чи роботи, але не більше 5 років. Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до заяви про призначення пенсії додаються такі документи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування. Наданою ОСОБА_1 довідкою відділу ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області вих. №3392 від 31 жовтня 2018 року підтверджується те, що він був зареєстрований в зоні посиленого радіологічного контролю з 05 серпня 1985 року по 30 листопада 1993 року, з 03 грудня 1993 року по 27 червня 1995 року, з 27 червня 1995 року по 08 серпня 1997 року, з 08 серпня 1997 року по 16 вересня 1997 року, з 16 вересня 1997 року по 13 березня 1998 року, з 13 березня 1998 року по 14 квітня 1998 року, з 22 травня 1998 року по 14 вересня 1998 року, з 14 вересня 1998 року по 08 червня 2001 року, з 14 червня 2002 року по 17 вересня 2003 року, з 12 грудня 2003 року по 25 травня 2006 року, з 02 червня 2006 року по 31 жовтня 2018 року. Проте, наданою трудовою книжкою не підтверджується факт його постійного проживання на території міста Ладижин у період з 04 липня 1985 року по 20 квітня 1991 року, адже у цей час ОСОБА_1 працював на різних підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації. Відтак, станом на 01 січня 1993 року відсутнє документальне підтвердження 4 років роботи чи проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Особливості реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовано Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки (якщо постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково на 1 рік за 3 роки проживання чи роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до частини 3 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Аналіз наведених приписів свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із врахуванням додаткових пільг, встановлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як свідчать матеріали справи, спірним у правовідносинах, що виникли, є достатність періоду постійного проживання позивача на території радіоактивного забруднення в розумінні статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Водночас, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), деталізовано порядок призначення пенсії на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Так, абзацом 9 підпункту 5 пункту 2.1 вказаного Порядку визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відтак, положеннями Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до заяви про призначення пенсії подаються посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

В ході судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_1 в підтвердження факту постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю у відповідний період до заяви про призначенням пенсії на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додано, зокрема, копію посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, та довідку органу місцевого самоврядування.

Із довідки відділу ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області вих. №3392 від 31 жовтня 2018 року слідує те, що місце проживання позивача зареєстровано в АДРЕСА_1 . АДРЕСА_11 Вінницької області за адресою: з АДРЕСА_12 року по 30 листопада 1993 року по АДРЕСА_4 ; з 03 грудня 1993 року по 27 червня 1995 року по АДРЕСА_5 ; з 27 червня 1995 року по АДРЕСА_6 серпня 1997 року по АДРЕСА_4 , 26; з 08 серпня 1997 року по 16 вересня 1997 року по АДРЕСА_7 ; з 16 вересня 1997 року по 13 березня 1998 року по вул АДРЕСА_8 Коцюбинського, 5; з 13 березня 1998 року по 14 квітня 1998 року по АДРЕСА_7 ; з 22 травня 1998 року по 14 вересня 1998 року по АДРЕСА_7 ; з 14 вересня 1998 року по 08 червня 2001 року по вул. Коцюбинського, 5; з 14 червня 2002 року по 17 вересня 2003 року по вул. Механізаторів, 57; з 12 грудня 2003 року по 25 травня 2006 року по АДРЕСА_9 Суворова, 38; з 02 червня 2006 року по 31 жовтня 2018 року по АДРЕСА_10 .

Однак, наданою трудовою книжкою серії НОМЕР_2 не підтверджується факт постійного проживання позивача на території міста Ладижин у наступні періоди: з 04 липня 1985 року по 10 лютого 1987 року, з 02 березня 1987 року по 30 квітня 1987 року, з 05 травня 1987 року по 18 липня 1989 року, з 24 серпня 1989 року по 11 вересня 1990 року, з 11 вересня 1990 року по 01 жовтня 1990 року, з 26 жовтня 1990 року по 20 квітня 1991 року, адже в ці періоди ОСОБА_1 працював на різних підприємствах Російської Федерації.

Посилання позивача на те, що він працював на цих підприємствах вахтовим методом не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не надано будь-яких доказів, які б свідчили про це.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскільки позивач у періоди з 04 липня 1985 року по 10 лютого 1987 року, з 02 березня 1987 року по 30 квітня 1987 року, з 05 травня 1987 року по 18 липня 1989 року, з 24 серпня 1989 року по 11 вересня 1990 року, з 11 вересня 1990 року по 01 жовтня 1990 року, з 26 жовтня 1990 року по 20 квітня 1991 року працював на різних підприємствах Російської Федерації та не міг одночасно у вказані періоди постійно проживати в м. Ладижині Вінницької області, тому довідка відділу ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області вих. №3392 від 31 жовтня 2018 року не є належним доказом, який підтверджує постійне місце проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю.

Більше того, особливу увагу варто звернути на те, що у довідці відділу ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області вих. №3392 від 31 жовтня 2018 року йдеться про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , а не про його постійне місце проживання, як того вимагає стаття 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, незважаючи на те, що позивач і має посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, проте, відсутній інший обов`язковий документ - довідка органу місцевого самоврядування про постійне місце проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, що унеможливлює призначення пенсії на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Аналогічні висновки містяться і у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року у справі №120/1251/19-а.

Відтак, Бершадським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області обгрунтовано відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статтей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що підстав для відшкодування понесених судових витрат у разі відмови у задоволенні позову статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_13 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду у повному обсязі складено 27.11.2019

Суддя ОСОБА_2 ОСОБА_3