Справа № 400/2672/19
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2019 р. № 400/2672/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
доГоловного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, Миколаїв, 54001
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.05.2019 р. № 0-1408,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ ДФС у Миколаївській області з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-1408 щодо нарахування податкового зобов`язання по об`єкту нерухомості (нежитлового) майна в сумі 26744,17 гривень.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що він дійсно є власником нежитлової будівлі - свинарнику. Позивач намагався оформити договір оренди на 0,9777 га із земель державної власності для обслуговування зазначеної нерухомості, але ГУ Держгеокадастром було протиправно відмовлено у цьому, з приводу чого він вимушений був звертатися до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Відповідно до п. «е» ст.266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування, об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках.

Відповідач позов не визнав, надіслав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію відповідач аргументував тим, що відповідно до облікових даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, переданих до ДФС, фізична особа ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок загальною площею 65,6 кв.м. та нежитлове приміщення АДРЕСА_4 загальною площею 1436,70 кв.м.

Відповідно до п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 Кодексу, обчислення суми податку з об`єкта нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного об`єкта нежитлової нерухомості. ГУ ДФС у Миколаївській області застосовано ставки податку, встановлені Грушівською сільською радою рішенням №20 від 18.12.2018 для нежитловою нерухомості, а саме для будівель промисловості та складів - 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановлено на 1 січня 2018 року - 18,615 гривень за 1 кв.м. Відповідно до п. «ж» п.п.266.2.2 Кодексу не є об`єктом оподаткування - будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. При цьому, відповідач вважає, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширюваному тлумаченню. Прикладом цього є, зокрема те, що така умова як зв`язок об`єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений п. «е» та «і», на відміну від п. «є». Більш того, кожен з визначених п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування, суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу («е»), сільськогосподарський товаровиробник («ж»), громадські організації інвалідів та їх підприємства («з»), релігійні організації («и»), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання («г»), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів («і»), будівлі промисловості («є») тощо.

З цього приводу є відповідна судова практика Верховного Суду, а саме постанова від 15.05.2018 по справі №806/2676/17, від 15.05.2018 по справі №806/2461/17, від 02.10.2018 по справ №823/1702/16.

Відповідно до п.14.1.235 ст.14 ПК України чітко визначено, що сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа. Крім того, до сільськогосподарського виробника відносять юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин. Отже, фізичні особи, які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбачені КВЕД з урахуванням Державного класифікатора продукції та послуг, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, володіють та використовують будівлі, та споруди, що призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарської діяльності, відносяться до сільськогосподарських товаровиробників, з метою визначення об`єкта оподаткування згідно з п.п. «ж» п.п.266.2.2 ст.266 Кодексу. Таким чином, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення його від сплати є одночасна сукупність двох умов: 1) призначення будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарської діяльності; 2) особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.

Враховуючи, що фізична особа ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець, що здійснює господарську діяльність, та не надає до контролюючого органу податкової декларації про майновий стан і доходи, як громадянин, який отримує доходи від здійснення сільськогосподарської діяльності, - не є сільськогосподарським товаровиробником, тому норми зазначених пунктів щодо надання пільги відносно об`єктів нежитлової нерухомості не звільняють від сплати податку на нерухоме майно за зазначений в адміністративному позові об`єкт.

В судове засідання 30.09.2019 позивач та його представник не з`явились. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала позицію, викладену у відзиві, просила в задоволенні позову відмовити.

Суд розгляну справу в порядку спрощеного провадження 22.11.2019 без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, відповідно до визначених строків в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі та ухвалі від 30.09.2019, оскільки клопотань від сторін про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, від сторін не надходило.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 19.12.2006 р. є власником нежитлової будівлі свинарнику, загальною площею 1436,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

18.12.2018 Грушевської сільською радою прийнято рішення №20, яким затверджено ставки податку на нерухому майно, відмінне від земельної ділянки, на території Грушівської сільської ради на 2018 рік в розмірі 1,615 гривень за 1 кв.м.

08.05.2019 ГУ ДФС у Миколаївській області обраховано за вказаним нежитловим об`єктом податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 26744,17 гривень, та винесено відповідне податкове повідомлення-рішення № 0-1408, яке направлено на адресу ОСОБА_1 .

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезидент, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1).

Відповідно до підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 ПК базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування. Так, підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 у редакції Закону України від 28.12.2014 №71-VIII, чинній станом на 2015 - 2017 роки, визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Верховний Суд у численних постановах від 01.10.2019 по справі №0340/1905/18, а також, від 15.05.2018 по справі №806/2676/17, від 15.05.2018 по справі №806/2461/17, від 02.10.2018 по справ №823/1702/16 та інших, зробив висновок, що правовий аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу ХIV ПК не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін «сільськогосподарський товаровиробник» має інше змістовне навантаження.

По цій справі, не викликає сумнівів наявність другої умови, об`єкт нерухомості дійсно призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Але, відсутня перша умова, позивач не є сільськогосподарським товаровиробником.

За таких обставин, на нього не може бути розповсюджені пільги, передбачені ст.266 ПК України.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повноважень суду для відходу від правових висновків Верховного Суду, діючий КАС України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить.

За таких обставин, суд зобов`язаний врахувати правовий висновок неодноразово викладений у постановах Верховного Суду, зазначених вище.

В задоволенні позову належить відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,Миколаїв,547) відмовити.

2. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко