Справа № 640/17185/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМПЕРІ КОНСТРАКШН" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМПЕРІ КОНСТРАКШН" до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМПЕРІ КОНСТРАКШН" (далі - позивач) звернулось з позовом до Головного управління ДФС у м.Києві, Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 10.07.2019 №2 на суму 368629 грн. за платежем ПДВ; від 10.07.2019 №2 на суму 331766 грн. за платежем податок на прибуток приватних підприємств;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у м. Києві від 07.08.2019 №295294-17 про сплату податкового боргу в сумі 787128,74 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 07.08.2019 №295294 про опис майна товариства у податкову заставу.

У подальшому, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив зупинити дію податкових повідомлень-рішень від 10.07.2019 №2 та №2, податкової вимоги від 07.08.2019 №295294-17, рішення про опис майна у податкову заставу від 07.08.2019 №295294; заборонити Головному управлінню ДПС у м. Києві, що є правонаступником прав та обов`язків Головного управління ДФС у м. Києві, вчиняти будь-які дії щодо стягнення і продажу майна ТОВ "Темпері Констракшн", на яке розповсюджується право податкової застави, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на його необґрунтованість просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом не враховані явні порушення з боку контролюючого органу в частині того, що право податкової застави на майно товариства розповсюджується з дати, що передує даті самої податкової вимоги, що свідчить про явне зловживання контролюючим органом своїми правами.

Також, апелянт вказує на те, що незабезпечення позову запропонованим позивачем шляхом може призвести до неможливості здійснення господарської діяльності товариством, що може мати наслідком як обмеження/ускладнення діяльності, так і її зупинення через неможливість вільно користуватись власним майном/активами, на які відповідач через власні протиправні дії розповсюдив податкову заставу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, оскільки не вбачає очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень відповідача та порушення ними прав, свобод або інтересів заявника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС).

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як свідчать матеріали справи, позовними вимогами позивача є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у м. Києві від 10.07.2019 №2 та від 10.07.2019 №2; визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДФС у м. Києві від 07.08.2019 №295294-17 про сплату податкового боргу в сумі 787128,74 грн.; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 07.08.2019 №295294 про опис майна товариства у податкову заставу.

При цьому, зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, що свідчили б про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду заявником не надані.

Посилання апелянта на те, що з 17.05.2019 жодний територіальний орган Державної фіскальної служби України не може правомірно здійснювати свої повноваження після внесення відомостей про припинення діяльності центрального органу виконавчої влади, що здійснював свої повноваження на місцях через такий утворений територіальний орган та який був підпорядкований центральному органу виконавчої влади, а також те, що оскаржувані рішення контролюючого органу, складені на підставі акту про результати документальної позапланової перевірки товариства від 20.06.2019 №393/26-15-14-02-05/40256272, який ґрунтується лише на нібито наявності протоколу допиту керівника ТОВ "КИЇВ-ЄВРО БІЛД ГРУПП" Воропая М.Г., за відсутності в акті будь-яких відомостей щодо надання посадовій особі відповідача дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000225, та на факті зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зазначеного кримінального провадженні, за відсутності інформації щодо наявних вироків у відношенні посадових осіб ТОВ "КИЇВ-ЄВРО БІЛД ГРУПП" або щодо застосування до останнього заходів кримінально-правового характеру за результатами направлення вказаного кримінального провадження до суду, колегія суддів відхиляє, оскільки вищевказані доводи стосуються заявлених позовних вимог у справі, та мають значення для вирішення спору по суті.

А тому, встановлення цих обставин і їх оцінка повинна бути надана судом з урахуванням доказів та посилань, якими обґрунтовує відповідач свої заперечення та пояснень інших учасників справи, при розгляді справи по суті.

При цьому, як вбачається зі змісту апеляційної скарги єдиною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є незгода позивача з оскаржуваними рішеннями контролюючого органу.

Таким чином, дослідивши встановленні обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи апелянта, колегія суддів вважає, що ним не доведено наявності будь-яких фактів, які б могли слугувати правовими підставами для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову відповідно до положень ст. 150 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову та вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМПЕРІ КОНСТРАКШН" залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 28.11.2019 року.