Справа № 205/5489/19
Суддя: Приходченко О. С.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

11.10.2019 Єдиний унікальний номер 205/5489/19
Єдиний унікальний номер 205/5489/2019
Провадження № 2а/205/127/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку термінової справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Ніконова Івана Володимировича, третя особа Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною її скасування та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП у Дніпропетровській області Ніконова І.В., третя особа УПП у Дніпропетровській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та її скасування.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотримання вимог п. 4 ч. 5 ст. 160, ч.ч. 1, 4 ст. 161 КАС України, з метою усунення яких позивачем 24 липня 2019 року подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року адміністративний позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у справі в порядку термінової адміністративної справи.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 20 червня 2019 року постановою в справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання дорожньої розмітки 1.18 «рух прямо» і здійснення маневру розвороту, чим було порушено п. 34 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим постановою серії АР № 887537 на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки інспектором УПП у Дніпропетровській області постанову винесено незаконно та за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення. Тому вважає, що відповідачем не об`єктивно було з`ясовано обставини справи, проігноровано очевидну відсутність складу адміністративного правопорушення, чим порушено всебічний розгляд справи. Також у порушення прав позивача не складено протокол про адміністративне правопорушення та не ознайомлено з його правами. Просив суд скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності і закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. Позивач у своїй заяві до суду позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність.

Відповідач інспектор УПП у Дніпропетровській області лейтенант поліції Ніконов І.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов суду не надав.

Третя особа у судове засідання свого представника не направила, у письмових поясненнях на адміністративний позов проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що 20 червня 2019 року відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення і притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмір 255 гривень за порушення п. 34.1 ПДР, а саме вимог дорожньої розмітки 1.18 «Рух прямо». Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотримання ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Позивачем було порушено вимоги розмітки 1.18 «Рух прямо» і здійснено маневр розвороту, за що і притягнуто до адміністративної відповідальності. При цьому, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова без складання протоколу, тому права позивача не було порушено, оскільки розгляд справи відбувся у скороченому провадженні. Заперечував щодо задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на недоведеність позивач витрат у вказаному розмірі. Просила справу розглядати за відсутні представника третьої особи, у задоволенні позовних відмовити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 червня 2019 року інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП у Дніпропетровській області лейтенантом поліції Ніконовим І.В. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення серії АР № 887537, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 3).

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Фольксваген Гольф, номер держреєстрації НОМЕР_1 , 20 червня 2019 року о 19 годині 45 хвилин у м. Дніпрі по пр. Слобожанському, буд. 42, не відреагував на горизонтальну розмітку 1.18 «Рух прямо» і здійснив розворот, чим порушив вимоги п. 34 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 3).

Зазначену постанову в справі про адміністративне правопорушення після її винесення було вручено позивачеві як правопорушнику, про що свідчить його особистий підпис.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 ст. 258 КУпАП передбачено, що протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, позивача ОСОБА_1 було зупинено співробітниками поліції на підставі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Факт того, що водій заперечував порушення ним ПДР, зокрема вимоги горизонтальної розмітки 1.18 «Рух прямо», у постанові не зазначено, хоча, позивач як особа, щодо якої розглядається справа, не була позбавлена права надавати свої пояснення та заперечення проти висунутих їй звинувачень. Як вбачається із оскаржуваної постанови серії АР 887537 від 20 червня 2019 року, ОСОБА_1 отримав особисто постанову та жодних заперечень чи пояснень щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення не вказав, застережень про надання окремих пояснень також не зазначив.

Так ПДР, які відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Зокрема, п. 34 ПДР визначено дорожню розмітку. Дорожня розмітка 1.18 показує дозволені на перехресті напрямки руху по смугах. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаками 5.16, 5.18. Розмітка із зображенням тупика наноситься для зазначення того, що поворот на найближчу проїзну частину заборонено; розмітка, яка дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, дозволяє також розворот.

Позивач у позові зазначає, що ним не було порушено вимог ПДР і вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.18 «Рух прямо». При цьому, у позові не зазначає напрямок свого руху, а в основу позову покладає порушення інспектором розгляду справи як то не складення протоколу, не ознайомлення позивача з його правами та неможливість скористатися правовою допомогою, а також відсутність свідків.

Суд критично оцінює зазначені посилання, оскільки складання протоколу у справах при розгляді адміністративних правопорушень, скоєних у сфері дорожнього руху не передбачає складання протоколу, а розгляд справи відбувається уповноваженим органом або посадовою особою в спрощеному порядку.

Зазначена правова позиція висловлена у Рішенні Конституційного суду України 26 травня 2015 року № 5-рп/2015.

Не згода позивача зводиться до порушення, на його думку, процедури розгляду справи посадовою особою інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП у Дніпропетровській області лейтенантом поліції Ніконовим І.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Разом з тим, позивач у своєму позові зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такому обов`язку суб`єкта владних повноважень протиставляється ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язок кожної сторони, у тому числі і позивача, довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду № 760/2846/17 від 14 березня 2018 року, де вказано, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, слід зазначити, що відповідач є посадовою особою, який виконує повноваження, делеговані йому державою, при здійсненні своїх службових повноважень, не має упередженості і наміру притягувати до адміністративної відповідальності осіб, які не скоюють відповідні адміністративні правопорушення, сумніви щодо його компетентності у суду відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивачеві відмовлено, тому понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 1 125 гривень розподілу не підлягають, та їх слід віднести за рахунок ОСОБА_1 .

Позивач при поданні адміністративного позову до суду був звільнений від сплати судового збору, у задоволенні позовних вимог йому відмовлено, тому судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 251, ч. 3 ст. 283 КУпАП, ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) у задоволенні позовних вимог до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Ніконова Івана Володимировича (адреса місця роботи: 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2-а), третя особа третя особа Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області (юридична адреса: 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2-а) про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною, її скасування та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Витрати на правничу допомогу у розмірі 1 125 (одна тисяча сто двадцять п`ять) гривень віднести за рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: