Справа № 725/4442/19
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/4442/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Федіна А.В.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

28 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці ДФС на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 09 жовтня 2019 року (місце ухвалення рішення - м.Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці позовом до Чернівецької митниці ДФС, в якому просив скасувати постанову відповідача від 26.07.2019 року про порушення митних правил №0527/40800/19, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення, а справу повернути на новий розгляд митному органу.

В обґрунтування позову зазначено, що 26.07.2019 року відповідачем було винесено постанову, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 443831,37 грн по факту ввезення ним на мину територію України транспортного засобу іноземної реєстрації з наданням до митного контролю паспортного документу громадянина Румунії, при наявності паспорта громадянина України.

Позивач вказував на те, що ввезений ним транспортний засіб належить на праві власності фірмі «Тур Транс Експрес» ЕООД Болгарія, та використувався ним для перевезення туристів як працівником вказаного підприємства, про що було повідомлено відповідача під час провадження у справі про порушення митних правил, проте дана обставина не була прийнята до уваги при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того, додав, що його представник 26.07.2019 року прибув до Чернівецької митниці ДФС з вимогою відкладення розгляду справи та проведення огляду і оцінки транспортного засобу, проте такому клопотанню в оскаржуванній постанові не було надано належної правової оцінки, а також не запрошено представника до участі у розгляді справи про ПМП.

Також позивач вказав, що ввезений ним на територію України транспортний засіб відноситься до категорії транспортних засобів комерційного призначення, а паспорт громадянина Румунії ним використовується виключно з метою працевлаштування на території Європейського союзу, що не було враховано відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 09 жовтня 2019 року позов задоволено.

Скасовано постанову Чернівецької митниці ДФС від 26.07.2019 року у справі про порушення митних правил №0527/40800/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Справу про порушення митних правил №0527/40800/18 за ст. 485 МК України відносно ОСОБА_1 направлено на новий розгляд до Чернівецької митниці ДФС.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що зважаючи на набуття позивачем громадянства Румунії у правових відносинах з Україною він вважається громадянином України і є резидентом, оскільки у нього наявний паспорт громадянина України, а також він має постійне місце проживання в Україні. Таким чином, переміщуючи транспортний засіб через митний кордон України позивач зобов`язаний сплачувати необхідні митні платежі, проте, маючи статус громадянина-резидента, останній вчинила дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом надання паспортного документу громадянина Румунії. Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 15.03.2019 року о 14 год. 30 хв. на територію п/п « п/п «Порубне-Сірет» в зону митного контролю заїхав автомобіль марки «Mercedes Спринтер» реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Болгарія під керуванням ОСОБА_1 , який слідував з України до Румунії. До митного контролю вказаний громадянин надав паспорт громадянина Румунії №056760567 від 05.12.2018 року.

Вказаний автомобіль неодноразово ввозився ОСОБА_1 в режимі тимчасового ввезення з використанням паспорта громадянина Румунії.

Крім того встановлено, що при перетині митного кордону України, ОСОБА_1 пред"явив закордонний паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .

Тобто, позивач маючи статус "резидента", для перетину митного кордону на вказаному транспортному засобі використав документ зі статусом "нерезидента" - паспорт громадянина Румунії.

Згідно ч. 2 ст. 380 МК України, громадянам-нерезидентам пропуск транспортних засобів особистого користування через митний кордон України здійснюється без застосування заходів гарантування.

З метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України щодо вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_1 надав паспортний документ зі статусом «нерезидент».

Таким чином, під час ввезення транспортного засобу «Mercedes Спринтер» реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Болгарія через митний кордон України особа, маючи статус "резидента", надавала документ, який є підставою для несплати митних платежів при ввезенні транспортного засобу особистого користування.

Постановою Чернівецької митниці ДФС №0527/40800/19 від 26.07.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 443831,37 грн, що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів (а/с 48).

Позивач, не погоджуючись із таким рішенням митного органу, за захистом порушених прав звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не надано оцінку посиланням позивача на факт комерційного призначення ввезеного ним транспортного засобу, використані докази, які містять в собі припущення щодо вартості транспортного засобу та суми митних платежів, що є неприпустимим, а представник позивача звернувся з клопотанням про проведення експертного дослідження ввезеного позивачем транспортного засобу, яке залишилось поза увагою відповідача та направлені митницею на адресу позивача листи про надання транспортного засобу для проведення експертного дослідження не були отриманні останнім, тому необхідно повернути справу на додаткову перевірку з метою її повторного розгляду уповноваженим на це органом - Чернівецькою митницею ДФС.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами (ст. 495 МК України).

За приписами ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Тобто, з об`єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 485 МК України в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, а саме: діяння, спрямоване ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів, та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Згідно з п. 1 ст. 377 МК України товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 3 ст. 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 292 МК України митні платежі не сплачуються у разі якщо, при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень Митного кодексу України не передбачає сплату митних платежів, на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

З матеріалів справи встановлено, що 15.03.2019 року ОСОБА_1 ввіз автомобіль марки «Mercedes Спринтер» реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Болгарія в режимі тимчасового ввезення, передбаченому для громадян-нерезидентів, надавши митному органу закордонний паспорт громадянина Румунії.

Згідно листа Державної міграційної сліжби України в Чернівецькій області № 405/9/24-70-20-02-17/01 від 18.03.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в с. Коровія, Глибоцького району, Чернівецької області (а.с 39 зворот).

Будь-яких відомостей на підтвердження того, що позивач звертався із заявою про виїзд на постійне місце проживання з України, матеріали справи не містять.

Згідно з п. 50 ч. 1 ст. 4 МК України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Положенням п. 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Відповідно до матеріалів справи, позивач має паспорт громадянина України та паспорт громадянина Румунії, а також місце реєстрації на території України.

Отже, у спірних правовідносинах позивач визнається громадянином України та має статус громадянина-резидента, а тому зобов`язаний сплачувати всі необхідні митні платежі при тимчасовому ввезенні на територію України транспортних засобів особистого користування.

З наведеного випливає, що дії позивача спрямовані на ухилення від сплати обов`язкових митних платежів, що підтверджує наявність в діях позивача умислу на вчинення правопорушення, склад якого передбачений ст.485 МК України.

Натомість, до позовної заяви позивачем долучено документи відповідно до яких транспортний засіб «Mercedes Спринтер» реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Болгарія належить болгарській фірмі «ТУР ТРАНС ЕКСПЕРТ» ЕООД, одним із управителів якої є позивач ОСОБА_2 (а.с 7, 8, 9).

Однак, вказані обставини не були предметом дослідження під час провадження у справі про ПМП та їм не була надана відповідна оцінка митним органом.

Крім того, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови, використані докази, які містять в собі припущення щодо вартості транспортного засобу та суми митних платежів, з огляду на наступне.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Доводи відповідача, що позивачем не було надано транспортний засіб для огляду експерта є безпідставними, оскільки лист з даною вимогою позивачу було направлено 19.03.2019, а наступного дня - 20.03.2019, начальником Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання О.Поліщук складено службову записку в якій визначено орієнтовну суму митних платежів.

Тобто, відповідачем розмір митних платежів визначений на підставі службової записки (а.с 32-34).

Жодних доказів на підтвердження обґрунтованості визначеного відповідачем розміру несплачених позивачем митних платежів суду не надано.

Водночас, 26.07.2019 року представником ОСОБА_1 було подано клопотання до митного органу про відкладення розгляду справи, останній зобов`язався до 05.08.2019 року надати транспортний засіб для його огляду та експертної оцінки, проте таке клопотання представника ОСОБА_1 відповідачем залишилось поза увагою в частині експертної оцінки транспортного засобу, а в частині відкладення розгляду справи відмовлено з посиланням на затягування провадження у справі про порушення митних правил (а.с 47).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що оскільки відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не надано оцінку посиланням позивача на факт комерційного призначення ввезеного ним транспортного засобу, використані докази, які містять в собі припущення щодо вартості транспортного засобу та суми митних платежів, що є неприпустимим, а представник позивача звернувся з клопотанням про проведення експертного дослідження ввезеного позивачем транспортного засобу, яке залишилось поза увагою відповідача та направлені митницею на адресу позивача листи про надання транспортного засобу для проведення експертного дослідження не були отриманні останнім, наявні підстав для повернення справи на додаткову перевірку з метою її повторного розгляду уповноваженим на це органом - Чернівецькою митницею ДФС.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, то підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 09 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 листопада 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.