Справа № 560/1959/19
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1959/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

29 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року (ухвалене у м. Хмельницькому 16.09.2019 о 16:09, повний текст якого виготовлено 18.09.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 №Ф-4671-51, видану головним управлінням державної фіскальної служби у Хмельницькій області та підписану начальником Дунаєвецького управління ДФС в області, у якій зазначено, що станом на 15.05.2019 заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , становить 18276,72 грн.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 6748,4 грн, з яких 768,40 судовий збір та 6000 грн за надання правничої допомоги.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.09.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.09.2019 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 09.06.2011 позивачка знята з реєстрації за місцем попереднього проживання та зареєстрована в м. Біла Церква, а також про те, що нею вжито передбачені законом заходи до припинення підприємницької діяльності, як фізичної особи-підприємця, шляхом подання 05.01.2006 до податкового органу заяви та неподання податкової звітності з 2006 року. Тому, позивач не погоджується із висновками суду першої інстанції про обґрунтованість нарахування відповідачем єдиного внеску та правомірність оскаржуваної вимоги.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що позивачем, всупереч вимогам ст. 70 Податкового кодексу України, не виконано обов`язок щодо надання до контролюючого органу відомостей про зміну даних. До повноважень контролюючих органів не належить ні державна реєстрація фізичної особи підприємцем, ні державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Вжиття позивачем заходів для припинення підприємницької діяльності, як фізичної особи-підприємця, документально не підтверджено.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 19.07.2000, дата запису 28.09.2010, номер запису 2 001444.

Згідно реєстраційних даних СДРІ відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Дунаєвецького управління ГУ ДФС у Хмельницькій області, позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець 19.07.2000, номер державної реєстрації 148.

Відповідно до листа відділу з питань державної реєстрації Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 13.08.2019 №99/72-12-1469/2019 на запит адвоката Бровчука М.В. №5 від 07.08.2019, паперова справа фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в архіві відсутня. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься запис від 28.09.2010 про включення відомостей про фізичну особу-підприємця, заявником зазначена ОСОБА_1 .

З огляду на те, що позивач не сплачувала єдиний внесок у 2017-2018 роках у ФОП ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становила 18276,72 грн. При цьому, нарахування та не сплата позивачем сум єдиного внеску за вказаний період підтверджується також карткою особового рахунку позивача.

З метою погашення вказаної заборгованості, контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 №Ф-4671-51 на суму 18276,72 грн.

Позивач не погоджується із вказаною вимогою, а тому звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не припинила підприємницьку діяльність і є платником єдиного внеску згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (Закон 2464-VІ), а тому була зобов`язана сплачувати єдиний внесок у 2017-2018 роках. Таким чином, відповідач діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваної вимоги.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Згідно п.4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відтак, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, незалежно від отримання доходу (прибутку).

Згідно з п.5 ч.1 ст.1 Закону №2464-VІ мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Законами України "Про Державний бюджет на 2017 рік" та "Про Державний бюджет на 2018 рік" мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі 3200 грн та 3723 грн відповідно.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону №2464-VІ єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Таким чином, мінімальний розмір єдиного внеску в місяць з мінімальної заробітної плати в 2017 році становив 704 грн (3200 грн х 22%), у 2018 році - 819,06 грн (3723 грн х 22%). Мінімальний розмір єдиного внеску за 11 місяців 2017 року становив 7744 грн, за 9 місяців 2018 року - 7371,54 грн, за 2018 рік - 9828,72 грн.

Судом встановлено, що у 2017-2018 роках позивач е сплачувала єдиний внесок.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VІ недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Отже, оскільки сума заборгованості позивача з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становила 18276,72 грн, контролюючим органом правомірно сформовано оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 №Ф-4671-51.

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань включено лише відомості, які зареєстровані після 01.07.2004 - дати набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" №755-IV.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 7, 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання" від 01.07.2010 №2390-VI цей Закон набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування.

Процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Спеціально уповноважений орган з питань державної реєстрації протягом місяця з дати завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, передає відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи), які в межах своїх повноважень ведуть облік юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та/або проводять реєстрацію юридичних осіб будь-яких організаційно-правових форм та фізичних осіб - підприємців.

Уповноважені органи протягом місяця з дня отримання від спеціально уповноваженого органу з питань державної реєстрації відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, проводять звірення даних реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), що ведуться ними, з даними Єдиного державного реєстру. За результатами звірення уповноважені органи подають спеціально уповноваженому органу з питань державної реєстрації відомості з відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо) про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру.

За результатами проведеного звірення уповноважені органи оприлюднюють у спеціалізованих друкованих засобах масової інформації та/або на відомчих веб-сайтах відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких на дату завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не включені до Єдиного державного реєстру.

Після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру.

За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.

В подальшому, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру" від 25 березня 2014 року №1155-VII пункти 2 - 4 і 7 - 9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання" було виключено.

Водночас, пункт 2 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" викладено в такій редакції: "Усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру".

Згідно з ч.2 ст.18 Закону №755-IV (у чинній редакції) для державної реєстрації включення відомостей про фізичну особу - підприємця, зареєстровану до 1 липня 2004 року, відомості про яку не містяться в Єдиному державному реєстрі, подається заява про державну реєстрацію включення відомостей про фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру.

Статтею 51 Господарського кодексу України визначені підстави припинення підприємницької діяльності: з власної ініціативи підприємця; у разі закінчення строку дії ліцензії; у разі припинення існування підприємця; на підставі рішення суду у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Позивач стверджує, що 05.01.2006 подала до державної податкової інспекції Віньковецького району звіт суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи - платника єдиного податку за 2005 рік. Більше позивач податкової звітності не подавала та не підписувала.

Однак, як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, законодавством не передбачено такої підстави припинення підприємницької діяльності як неподання звітності фізичною особою-підприємцем.

Відтак, відсутні підстави вважати, що позивач припинила підприємницьку діяльність та не є платником єдиного внеску.

При цьому, наявність у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску за 2017-2018 роки свідчить про правомірність оскаржуваної вимоги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.