Справа № 200/11064/19-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 р. Справа№200/11064/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., при секретарі Мурашко Д.О., за участю представника відповідача Голуб М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (ідентифікаційний код 39406028, 87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця 130 Таганрозької дивізії, будинок 114) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 20.06.2019 №Ф-729-23 зі сплати єдиного внеску у сумі 40683,40 грн., зобов`язання здійснити коригування відомостей в картці особового рахунку шляхом виключення відомостей щодо наявності у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску починаючи з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем безпідставно сформовано вимогу про сплату єдиного внеску, оскільки п. 9-4 розділу VIІI Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" позивач звільнений від його сплати.

07 жовтня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

10 жовтня 2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у зв`язку із існуванням податкового боргу контролюючим органом відповідно до вимог ч.4 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закон №2464) винесено податкову вимогу. Посилання на вимоги Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" є хибними, з огляду на те, що зміни до Закону №2464 щодо звільнення від виконання обов`язків платника податку єдиного внеску втратили чинність згідно із Законом №911, а антитерористична операція завершена. Крім цього, частина боргу (9713,18 грн.) виникла у період до проведення антитерористичної операції. Просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

24 жовтня 2019 року ухвалою суду призначено розгляд справи у судовому засіданні на 26 листопада 2019 року.

19 листопада 2019 року позивачем надано заперечення на відзив, в якому зазначено про порушення строку формування вимоги. Наголошено на відстроченні в силу закону обов`язку щодо своєчасної сплати внесків до завершення антитерористичної операції.

У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець, включений Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, є платником єдиного внеску, перебуває на обліку в Краматорському управлінні ГУ ДФС у Донецькій області.

20 червня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області сформовано вимога №Ф-729-23 про сплату боргу (недоїмки), в якій зазначено, що станом на 30.04.2019 заборгованість зі сплати єдиного внеску складає 40683,40 грн., в т.ч. недоїмка 40343,40 грн., штраф 340,00 грн.

З розрахунку вимоги вбачається, що борг виник з 22.04.2013. Так, у зв`язку із самостійним нарахуванням позивачем єдиного внеску та несплатою його у період з 22.04.2013 по 20.01.2014 виникла недоїмка у розмірі 9373,18 грн.; у період з 22.04.2014 по 19.01.2018 недоїмка складає 18387,32 грн., у період з 19.04.2018 по 19.04.2019 недоїмка складає 12592,90 грн. Крім того, 25.09.2013 донараховано штрафні санкції у розмірі 340,00 грн.

Посилання позивача на включення до боргу суми 7300,48 грн. (недоїмка, що виникла до 31.12.2012) є хибним, оскільки з розрахунку суми боргу вбачається, що борг виник з 22.04.2013, та до цієї суми не входять .

Позивачем, як фізичною особою, що знаходиться на спрощеній системі оподаткування, надані звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016, 2017, 2018 роки, в яких визначені суми єдиного внеску у розмірі 3797,64 грн., 4224,00 грн., 9828,72 грн., відповідно.

В наданих додаткових поясненнях позивач зазначив, що звіти за 2014 та 2015 роки до контролюючого органу не надавалися.

Спірним є винесення вимоги без врахування п. 9-4 розділу VIІI Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яким позивач звільнено від обов`язку сплачувати єдиний внесок.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини є Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464).

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб- підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2 464-VІ, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Отже, у розумінні Закону № 2464 позивач, як фізична особа- підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, є платником єдиного внеску.

Згідно з пунктом 1 та пунктом 12 частини 2 статті 6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (п.6 ч.1 ст.1 Закону № 2464).

Частиною 4 статті 25 Закону № 2464 встановлено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Виходячи зі змісту викладеного, фізичні особи- підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, з урахуванням приписів пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI, зобов`язані нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому, у разі не нарахування у строки, встановлені Законом № 2464, сум єдиного внеску орган доходів і зборів надсилає платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки.

На виконання вищевказаних норм закону відповідачем сформовано спірну вимогу.

Посилання позивача щодо необхідності винесення вимоги до 15 червня (в позовній заяві), та до 12 червня (у запереченні на відзив), замість 20 червня суд вважає необґрунтованими, оскільки п.3 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015, передбачено право Органу доходів і зборів надсилати (вручати) фізичним особам-підприємцям, в т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій) вимогу про сплату боргу (недоїмки). Так, вимога винесена 20 червня 2019 року, тобто на 14 робочий день, що настав після травня 2019 року, тобто після місяця в якому зросла сума недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Разом з цим, Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 року №1669-VII, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та доповнено його розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" п. 9-3 (у наступному пункт 9-4), який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від обов`язків та відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо сплати єдиного внеску, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2017 року у справі № К/9901/2959/18 805/2492/15-а. Висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Щодо винесення вимоги в частині боргу у розмірі 9713,18 грн., в т.ч. недоїмка 9373,18 грн., штрафні санкції - 340,00 грн., суд враховує, що вказаний борг виник у період з 22.04.2013 до 14.04.2014, тобто до внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" шляхом доповнення його розділом VIII "Прикінцеві та перехідні положення" п. 9-3 (у наступному пункт 9-4).

Однак, враховуючи те, що до 14.04.2014 позивач мав статус платника єдиного внеску, а нормативні підстави для звільнення від виконання обов`язків (відстрочення в силу закону), передбачених Законом № 2464 були відсутні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування вимоги в цій частині.

Щодо боргу, який виник після 22.04.2014 суд враховує положення п. 9-4 розділу VIІI Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідача стосовно втрати чинності вищевказаної норми в Законі України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", оскільки у спеціальному законодавстві - Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" дана норма є діючою.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки абзац перший статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669 (далі - Закон № 1669) змістує: "Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України".

Умовою завершення антитерористичної операції є видання Президентом України Указу саме з таким змістом. До теперішнього часу такий указ не виданий. Закон № 1669 в цій частині не змінений і не скасований.

Місто Краматорськ Донецької області, на території якого розташована Краматорське управління Головного управління ДФС у Донецькій області, входить до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратив чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Тобто, у період невиконання обов`язків платника єдиного внеску, тобто починаючи з 22.04.2014, позивач знаходився на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція.

Також, суд зазначає, що спірна вимога сформована відповідно до статті 25 Закону №2464, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу 2 частини 1 цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини 4 цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Таким чином, відсутність (відстрочення в силу закону) у позивача обов`язку сплати внесків, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги на момент її складання за період з 14.04.2014 по 31.03.2019 у сумі 30970,22 грн.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі №К/9901/188/17 №812/505/17. Висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Донецькій області від 20.06.2019 №Ф-729-23 про сплату боргу у розмірі 30970,22 грн., в т.ч. недоїмка - 30970,22 грн., підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача здійснити коригування в картці особового рахунку платника шляхом виключення відомостей щодо наявності недоїмки зі сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції суд зазначає наступне.

Позивач, обґрунтовуючи дану позовну вимогу, посилається на положення Податкового кодексу України, Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року №422.

Так, позивач, на підставі вищезазначених нормативних актів стверджує, що із прийняттям судового рішення, яким скасовано відповідну вимогу, на податковий орган покладається обов`язок щодо коригування суми податкового боргу у бік зменшення.

Суд вважає таку вимогу передчасною, з огляду на наступне.

Закон № 2464 є спеціальним у даних правовідносинах, преамбулою закону передбачено, що цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 6 розділу VI Інструкції встановлено зокрема, що вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Посилання позивача на наказ Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, зареєстрований в Міністерствіюстиції України 20 травня 2016 р.за №751/28881 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вказаних вище висновків суду не спростовує, оскільки процедура внесення змін в інтегровану карту платника також пов`язана із особливостями набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Частиною 1 ст. 1 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто судовому захисту підлягає саме порушене право, суд не здійснює захист прав в превентивному порядку.

Наразі у суду не має підстав констатувати наявність/відсутність порушеного права у даній частині позовних вимог, оскільки станом на час звернення позивача до суду у податкового органу відсутні підстави вчиняти дії на яких наполягає позивач.

Отже, приймаючи до уваги наведене в сукупності, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При розподілі судових витрат, суд враховує, що позивачем при поданні до суду адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн. (квитанції від 04.09.2019 №0.0..1 та від 24.09.2019 №0.0..1). Так при відмові у задоволені позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити коригування (не майнова вимога), та частковому задоволені майнової вимоги, суд дійшов висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 583,98 грн. (76% від загальної суми позову).

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126-128, 130, 133-135, 138-140, 143, 150- 154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 20.06.2019 №Ф-729-23 в частині суми недоїмки 30970,22 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 583 (п`ятсот вісімдесят три) грн. 98 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні. Повний текст рішення складено 02 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош