Справа № 521/13785/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 521/13785/19
Головуючий в 1 інстанції: Мазун І.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Єщенка О.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача - Карпенко Валерії Ігорівни та представника апелянта - Безлущенка Олександра Сергійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 19 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил №1654/50000/19 від 11 липня 2019 року про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у розмірі 226 798,17 грн., та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову було зазначено, що постанова митниці є необґрунтованою та такою, що винесена без належних на те підстав, у зв`язку з чим не відповідає законодавству України. Позивач зазначає, що він не заявляв в митну декларацію №UA500060/2019/006107 з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдиві відомості, не подавав митниці документи з неправдивими відомостями, не вчиняв жодних протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, отже не вчиняв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.485 МК України. Виконуючи свої обов`язки представника декларанта за договором-дорученням, позивач на підставі отриманих від ТОВ «ЕКО Юкрейн Інвест» документів, зокрема, інвойсів від 12 квітня 2019 за № 0195099, від 22 квітня 2019 № 0195119, коносаментів від 28 травня 2019 №№ 581715830 та SGN147438, CMR від 30 травня 2019р. №3 711, 1124/1, 1124/2, контракту № 2012-2018 від 20 грудня 2018, сертифікатів про походження товару від 16 квітня 2019 року, а також інших товаросупровідних і комерційних документів, заповнював та подавав до Одеської митниці ДФС документи на товар «Сушильна камера для сушіння деревини».

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 19 вересня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Одеська митниця ДФС подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 червня 2019 року ФОП ОСОБА_1 , уповноваженим на роботу з митними органами ТОВ «ЕКО Юкрейн Інвест» на підставі договору - доручення № 0312-1 від 03 грудня 2018 року з ТОВ «ЕКО Юкрейн Інвест» на здійснення послуг декларанта, було надано митну декларацію в режимі «ІМ40ДЕ», зареєстровану за № UA500020/2018/006107.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та подальшого митного оформлення позивачем до Одеської митниці ДФС були надані інвойси від 12 квітня 2019 за № 0195099, від 22 квітня 2019 № 0195119, коносаменти від 28 травня 2019 №№ 581715830 та SGN147438, CMR від 30 травня 2019 року №3 711, 1124/1, 1124/2, контракт № 2012-2018 від 20 грудня 2018 року, сертифікати про походження товару від 16 квітня 2019 року та інші супровідні документи.

Відповідно до наданої декларації переміщенню через митний кордон України від компанії відправника «AYGEN MEKATRONIK SANAYI VE TICARET LTD» (Туреччина)» на адресу компанії покупця та одержувача ТОВ «ЕКО Юкрейн Інвест» (Україна) підлягав товар: № 1 «сушильна камера для сушіння деревини модель AYG KRT, торговельна марка AYGEN», визначена та заявлено код товару згідно УКТ ЗЕД , ставка ввізного мита - 0 %.

Під час здійснення митних формальностей за вказаною декларацією митницею було винесено рішення від 21 червня 2019 року про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД № KT-UA-2019, яким змінено код товару за УКТ ЗЕД з на (ставка мита 5%). З урахуванням зміни коду товару та вищої ставки мита до встановленого митницею коду, розмір митних платежів збільшився на 75 599,39 грн..

З огляду на наведене у відношенні позивача було складено протокол про порушення митних правил. Постановою від 11 липня 2019 року у справі про порушення митних правил № 1654/50000/19 позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків від несплаченої суми митних платежів, що становить 226 798,17 грн., що і стало підставою для звернення з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з наявних матеріалів справи не вбачається, що позивач умисно заявляв відомості про товари в митну декларацію з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, або надавав документи, що містять неправдиві відомості.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Положеннями ст.9 та 10 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно до ч.1 ст.485 заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

З урахуванням вказаних положень, колегія суддів зазначає, що лише один факт зазначення у митній декларації невірного (на думку митного органу) коду УКТ ЗЕД і корегування розміру нарахованих митних платежів не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил (в контексті спірних правовідносин). Митним органом, як суб`єктом владних повноважень, повинно бути доведено вчинення декларантом протиправних, винних (умисних або з необережності) дій в розумінні КУпАП та МК України, чого в даних спірних правовідносинах відповідачем здійснено не було.

Суд зазначає, що визначення класифікацією товару за іншим, ніж вказано у митній декларації кодом згідно УКТ ЗЕД, не свідчить про обов`язкову наявність вини, зокрема, саме декларанта у визначенні невірного (на думку митного органу) коду товару.

Як було зазначено митним органом в спірній постанові, 14 червня 2019 року позивачем була заповнена та подана митному органу митна декларація, разом з тим, з аналізу експортної декларації країни відправника вбачається, що спірний товар має УКТ ЗЕД 00 (такий же код було вказано і позивачем при митному оформленні), що свідчить про наявність підстав та передумов для зазначення позивачем вказаного коду у митній декларації, яка подається відповідачу.

Колегія суддів наголошує, що предметом даних спірних правовідносин не є саме правильність або помилковість зазначеного позивачем коду товару та відповідності його самому імпортованому товару, натомість до встановлення належить наявність або відсутність протиправних, винних (умисних або з необережності) дій позивача, чого з аналізу спірних правовідносин не вбачається.

При цьому в ході розгляду справи відповідачем не було надано суду доказів, що підчас здійснення митного оформлення декларантом - позивачем були внесені до митної декларації неправдиві відомості, тобто які б відрізнялися від відомостей у інших документах, в тому числі у митній декларації країни відправника.

Крім того, положеннями п.8 ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Також, ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справі «Беррехаб проти Нідерландів» від 21 липня 1998 року, суд, виходячи із конкретних обставин, вважав, «що не було дотримано належного балансу між інтересами сторін і з цієї причини була відсутня пропорційність між заходами, що застосовувалися владою, та правовими цілями, що переслідувалися».

Так, з аналізу спірної постанови вбачається, що за порушення митних правил шляхом зазначення невірного (на думку митного органу) коду товару на позивача накладено штраф у розмірі 226798,71 грн..

На думку колегії суддів, застосування до позивача штрафної санкції у вказаному розмірі за зазначення невірного (на думку митного органу) коду товару, з урахуванням наступної сплати різниці у розмірі митних платежів (75599,39 грн.), з огляду на ту обставину, що первинний код товару ґрунтовно (принципово) не відрізнявся від імпортованого товару (що не підтверджує його абсолютну відповідність такому товару), та оскільки в експортній декларації країни відправника зазначено УКТ ЗЕД 00, свідчить про не дотримання принципу пропорційності між заходами, що застосовувалися митним органом, та правовими цілями, що переслідувалися.

Отже, враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, тому спірна постанова про порушення митних правил не відповідає вимогам законодавства та підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 19 вересня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Єщенко О.В. Шевчук О.А.