Справа № 420/4430/19
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4430/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним скасувати наказ ГУНП в Одеській області №537 о/с від 15.05.2019 року в частині призначення капітана поліції ОСОБА_1 старшим інспектором - черговим сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділення поліції ГУНП в Одеській області;

- поновити ОСОБА_1 , капітана поліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області з 15.05.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач, з посиланням на фактичні обставини справи та положення п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про національну поліцію» зазначає, що спірний наказ видано без відповідної підстави, що суперечить вимогам ст.59 Закону України «Про національну поліцію» на наказу Міністерства внутрішніх справи України «Про затвердження порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції №1235 від 23.11.2016 року та є свідченням, що спірне рішення є протиправним, безпідставним, так як ані рапорту (заяви), ані подання щодо призначення капітана поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділення поліції ГУНП в Одеській області та звільнення його з посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області позивач не писав та не подавав своєму керівництву.

Як зазначено у позові, підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу згідно з п.2 Розділу ІІІ «Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції», затвердженого наказом МВС України №1235 від 23.11.2016 року є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником, або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу. Однак, як стверджує позивач, спірний наказ не містить в собі посилання на документи чи матеріали, які б свідчили про доцільність такого переміщення з точки зору інтересів служби і тому наказ ГУНП в Одеській області №537 о/с від 15.05.2019 року є необґрунтований.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що приймаючи спірне рішення відповідачем не було враховано, що у позивача відсутнє місце для проживання у м.Арциз, що сім`я позивача проживає у м.Одеса та що дитина ОСОБА_1 ходить у дитячий садом у м.Одесі.

Ухвалою від 29.07.2019 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Вказаною ухвалою судом встановлено сторонами строки для подання заяв по суті справи та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.262 КАС України.

Окрім того, ухвалою суду від 29.07.2019 року судом витребувано у відповідача докази.

06.08.2019 року (вх. №27940/19) від представника відповідача на виконання вимог ухвали суду від 29.07.0219 року до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, згідно переліку, наведеного у ньому (а.с.65-76).

21.08.2019 року (вх. №ЕП/6119/19) та 22.08.2019 року (вх. №30205/19) від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

03.09.2019 року (вх. №31540/19) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.77-94).

Так, у відзиві на позовну заяву з посиланням на фактичні обставини справи та положення ч.1 ст.13 ч.ч.1-4 ст.59, п.2 ч.1, ч.2 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію», п.7 Положення про Національну поліцію, затверджене постановою Кабінет Міністрів України від 28.10.2015 року №877, відповідачем зазначено, що при прийнятті спірного наказу позивача не позбавлено спеціального звання, не понижено його у спеціальному званні, а лише переміщено для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Також, відповідач зазначає, що доповідна записка на яку посилається позивач є внутрішнім документом із службовою інформацією, тому не може враховуватись як доказ по справі.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

03.09.2019 року (вх. №31506/19) від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.95-97).

12.09.2019 року (вх. №ЕП/6594/19) до суду від представника позивача надійшли докази надсилання відповіді на відзив (а.с.98-100).

Ухвалою суду від 23.09.2019 року судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 та вирішено розглядати справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.10.2019 року судом:

- долучено до матеріалів справи клопотання представника відповідача, яке надійшло до суду 06.08.2019 року за вх. №27940/19 разом із доданими документами, відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 03.09.2019 року за вх. №31540/19 разом із доданими документами, відповідь на відзив, яка надійшли до суду 03.09.2019 року за вх. №31506/19 та докази її надсилання, які надійшли до суду 12.09.2019 року за вх. №ЕП/6594/19;

- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області надати до суду у строк до 15.11.2019 року належним чином засвідчену копію наказу ГУНП в Одеській області №537 о/с від 15.05.2019 року;

- закрито підготовче провадження по справі № 420/4430/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії;

- призначено справу до судового розгляду на 25.11.2019 року о 10:00 год.

04.11.2019 року (вх. №40937/18) на виконання вимог ухвали суду від 17.10.2019 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, згідно переліку, який у ньому наведено.

До судового засідання 25.11.2019 року сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином та завчасно.

При цьому 17.10.2019 року (вх. №57979/19) від позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За приписами ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання 25.11.2019 року всіх учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, зважаючи на подане представником позивача клопотання, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, зважаючи на те, що ухвалою суду від 23.09.2019 року судом вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, ухвалою суду від 17.10.2019 року, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.11.2019 року, судом приймається рішення по зазначеній справі у межах визначеного строку - 02.12.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заяв по суті спору, наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 з на підставі Наказу від 23.04.2019 року №436 о/с 23.04.2019 року працював на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області та йому був установлений посадовий оклад 2500,00 грн. (а.с.19, 23, 71, 85).

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.05.2019 року №537 о/с «По особовому складу» (а.с.17, 59-61, 72, 86-87, 112-113) відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби призначено капітана поліції ОСОБА_1 (0018122) старшим інспектором-черговим сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши посадовий оклад 2500,00 грн., звільнивши з посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі цього Головного управління.

З вказаним наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.05.2019 року №537 о/с «По особовому складу» позивач ознайомлений 19.07.2019 року, про що свідчить відповідна відмітка на його копії, яка міститься в матеріалах справи (а.с.87-зворотній бік).

Як вбачається з наданої до суду копії листа управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області від 22.08.2019 року №9/6320, наказом ГУНП в Одеській області від 05.07.2019 року №824 о/с на посаду, яку обіймав капітан поліції ОСОБА_1. призначено підполковника поліції ОСОБА_2 , старшого оперуповноваженого 4-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП (а.с.88).

Вважаючи наказ ГУНП в Одеській області від 15.05.2019 року №537 о/с в частині призначення капітана поліції ОСОБА_1 старшим інспектором - черговим сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділення поліції ГУНП в Одеській області протиправним, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію» врегульовано питання переміщення поліцейських в органах, закладах та установах поліції.

Так, відповідно до ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Згідно з ч.8 та ч.9 Закону України «Про Національну поліцію» переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Відповідно до п.8 ч.10. ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

Пунктом 4 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, згідно з п.40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі Положення), призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується, в тому числі, що при призначенні на посади і переміщенні по службі осіб рядового і начальницького складу має забезпечуватися використання їх за основною чи спорідненою спеціальністю або згідно з набутим досвідом, а при необхідності використання на посадах за новою для них спеціальністю призначенню має передувати відповідна перепідготовка.

Підпунктом «б» п.41 Положення визначено, що переміщення по службі осіб рядового і молодшого начальницького складу провадиться: на рівнозначні посади - у разі необхідності укомплектування інших посад або для доцільнішого їх використання з урахуванням ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу застосування відносно позивача підпункту 2 пункту 1 частини першої статті 65 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, застосування п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» можливо виключно в разі переміщення особи на рівнозначну посаду.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у подібних правовідносинах щодо переміщення поліцейського на рівнозначну посаду, викладену в постанові від 28.11.2018 у справі №820/6677/16 (провадження №К/9901/17623/18).

Так, щодо нормативного визначення поняття «рівнозначна посада» Верховний Суд у вказаному рішенні зазначає, що спеціальним нормативно правовим актом, який регулює спірні правовідносини, а саме Законом України «Про Національну поліцію», вказане не унормовано. Натомість таке визначення містить інший «спеціальний» Закон - Закон України «Про державну службу».

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з п.6 ч.1 ст.2 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII) рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Приписами ч. 1 та 2 ст. 51 визначено, що посади державної служби з метою встановлення розмірів посадових окладів поділяються на такі групи оплати праці:

до групи 1 належать посади керівників державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 2 належать посади перших заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 3 належать посади заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 4 належать посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 5 належать посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 6 належать посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, їх заступників і прирівняні до них посади;

до групи 7 належать посади головних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 8 належать посади провідних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 9 належать посади спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади.

Прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, погодженим із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

З метою встановлення розмірів посадових окладів державні органи поділяються за юрисдикцією, яка поширюється: 1) на всю територію України; 2) на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя; 3) на територію одного або кількох районів, міст обласного значення.

У процесі виявлення рівнозначності посад старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області та старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, судом було здійснено сукупний порівняльний аналіз таких показників як розмір посадових окладів, ступінь підпорядкованості, граничні спеціальні звання тощо.

До суду представником відповідача надано копію посадової інструкції старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с.93-94), якою визначені старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області - ОСОБА_1.

Також, до суду надано копію посадової інструкції оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с.84), якою визначені завдання, обов`язки та повноваження оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області - ОСОБА_1.

Так, згідно вказаних інструкцій коло функціональних обов`язків позивача як старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області і позивача як оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області є відмінними, а саме, коло посадових обов`язків старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області є значно ширшим.

Так, коло функціональних обов`язків позивача як старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, які визначені у п.п.2-8 Посадової інструкції старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с.93-94) взагалі не входили до функціональних обов`язків позивача як оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області. Це, зокрема, перевірка та працездатність у нарядів логістичного пристрою, відповідність даних, внесених у систему єдиної дислокації: прізвище старшого наряду, мобільний телефон, режим несення служби, н.з. службового автомобіля, тощо (п.2); складання протоколів про адміністративні правопорушення та здійснення провадження у справах про адміністративне правопорушення (п.7).

Отже, у порівнянні функціональними обов`язками позивача переведено не на рівнозначну посаду.

Суд зазначає, що на час видання спірного наказу і наразі позивач має спеціальне звання «капітан поліції».

Так, відповідно до затвердженого наказом Національної поліції України від 04.12.2015 №142 Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань граничним спеціальним званням посад «старший оперуповноважений» є капітан поліції.

Отже, у порівнянні спеціального звання позивача переведено на рівнозначну посаду.

Пунктом 8 частини десятої статті 62 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

В той же час, в матеріалах справи відсутні матеріали, які б вказували на дослідження вказаного питання під час прийняття оскаржуваного наказу.

В цілому, суд зазначає, що у спірному наказі єдиною підставою для його прийняття є п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

В той же час, матеріали справи не містять жодного доказу:

- того, що з прийняттям такого наказу відбувається більш ефективна служба позивача;

- доцільності переведення саме позивача на посаду старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- на підтвердження виникнення необхідності у переміщенні позивача з посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Тобто, в даному випадку відсутня правова визначеність та порушено принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" і "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини").

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі "Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в рішенні по справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Разом з цим, суд зазначає, що статтею 32 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпПУ) визначено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Суд вважає, що переведення відрізняється від переміщення тим, що при переведенні працівнику доручається та ж сама або інша робота на іншому підприємстві, або робота на цьому ж підприємстві, але в іншій місцевості. Водночас, при переміщенні працівник залишається на тому ж підприємстві, в установі, організації, але іншому робочому місці, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління Національної поліції в Одеській області () є органом державної влади до складу якого входять 38 відокремлених підрозділів в різних районах м. Одеси та Одеської області.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу у Київському відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, що знаходиться за адресою: вул. Академіка Філатова, будинок 15, корпус А.

В той же час, спірним наказом №537 о/с від 15.05.2019р. позивача призначено на посаду до Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Арцизький район, місто Арциз, вул. Соборна, будинок 2, що є відокремленим структурним підрозділом Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Тобто, наказом Головного управління національної поліції в Одеській області №537 о/с від 15.05.2019 р. здійснено саме переведення ОСОБА_1 , так як йому доручено іншу роботу на тому самому підприємстві, але в іншій місцевості.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 17.10.2019 року по справі №420/5192/18.

При цьому у вказаному рішенні Верховним судом зазначено:

« 47. Колегія суддів вважає що в цьому випадку спеціальний Закон України «Про національну поліцію» встановлює підстави переміщення, які зазначені у частині 1 статті 65 Закону № 580-VIII та порядок переміщення, який визначає за чиєю ініціативою таке переміщення відбувається. Таке переміщення може відбуватися - за ініціативою поліцейського або ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення (ч.8 ст.65 Закону № 580-VIII).

48. Проте, Закон 580- VIII не врегульовує випадки, коли переведення відбувається або в межах однієї місцевості або переведення до іншої місцевості, про що йдеться у статті 32 КЗоТ України.

49. Так стаття 32 КЗоТ України встановлює можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

50. За таких обставин Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважає можливим до цих правовідносин застосувати норми КЗоТ України які врегульовують переведення працівника на роботу до іншої місцевості та вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції що ОСОБА_1 був неправомірно переведений до іншої місцевості без його згоди».

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приписами статті 33 КЗпПУ зазначено, що тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою. Власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою. У випадках, зазначених у частині другій цієї статті, забороняється тимчасове переведення на іншу роботу вагітних жінок, жінок, які мають дитину з інвалідністю або дитину віком до шести років, а також осіб віком до вісімнадцяти років без їх згоди.

Згідно ч.3 ст.59 Закону №580-VІІІ рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону №580-VІІІ видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016р. №1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, та Перелік документів з питань проходження служби.

Відповідно до п.п.1-3 Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016р. №1235 видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016р. №1235, передбачено наступні документи з питань проходження служби: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.07.2012р. №650 затверджено Інструкцію з оформлення документів у системі МВС України (надалі - Інструкція №650), вимоги якої поширюються на організаційно-розпорядчі документи - накази, доручення, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, які створюються в результаті діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ, навчальних закладів, науково-дослідних установ, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління МВС.

Згідно Інструкції №650: рапорт - письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання; подання - документ, що містить пропозиції про призначення, переміщення або заохочення особового складу, а також рекомендації щодо визначених дій і заходів з питань діяльності установ; доповідна записка - документ, адресований керівникові установи, яким останній інформується про невідомий йому факт, подію тощо, з обов`язковим внесенням пропозицій.

До суду не надано ані рапорту позивача про переведення, ані доказів його згоди на таке переведення.

Таким чином, наказом Головного управління національної поліції в Одеській області №537 о/с від 15.05.2019 р. здійснено саме переведення ОСОБА_1 , так як йому доручено іншу роботу на тому самому підприємстві, але в іншій місцевості, без його згоди.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши норми чинного законодавства та подані докази, враховуючи, що із прийняттям спірного наказу позивача переведено не на рівнозначну посаду та без його згоди, оскільки підстави для такого переведення фактично відповідачем не наведені та судом не встановлені, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.05.2019 року №537 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області та призначення старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з п.п.2 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Таким чином, вимога позивача про визнання протиправним скасування наказу ГУНП в Одеській області №537 о/с від 15.05.2019 року в частині призначення капітана поліції ОСОБА_1 старшим інспектором - черговим сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділення поліції ГУНП в Одеській області підлягає задоволенню шляхом:

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.05.2019 року №537 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0018122) з посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області та призначення старшим інспектором-черговим сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, з встановленням посадового окладу 2500 грн.

При цьому вирішуючи вимоги позивача про поновлення ОСОБА_1 , капітана поліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області з 15.05.2019 року, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Тобто скасування наказу про звільнення працівника автоматично тягне за собою поновлення його на роботі.

Відповідно до п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом від 29.07.93 р. № 58, днем звільнення вважається останній день роботи.

Зважаючи на те, що позивача звільнено з посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області спірним наказом від 15.05.2019 року, який згідно висновків суду є протиправним та підлягає скасуванню, ОСОБА_1 підлягає поновленню на вказаній посаді з 16.05.2019 року, оскільки 15.05.2019 року як день звільнення вважається останнім днем його роботи на відповідній посаді.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 2, 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області з 16.05.2019 року підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, судф

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.05.2019 року №537 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0018122) з посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області та призначення старшим інспектором-черговим сектору реагування патрульної поліції №2 Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, з встановленням посадового окладу 2500 грн.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області з 16.05.2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області з 16.05.2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Одеській області (вул.Академіка Філатова, буд.15-А, м.Одеса, 65080, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя Корой С.М.

.