Справа № 127/27574/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/27574/19

Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк І.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

27 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2019 року (прийняте у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області батальйону №3 роти №3 рядового поліції Чеховича Максима Олександровича (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі - третя особа) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

позивач 07.10.2019 звернувся із адміністративним позовом до Вінницького міського суду Вінницької області в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1549485 від 23.09.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2019 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що швидкість руху автомобіля позивача була визначена за межами населеного пункту.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідач та третя особа не скористалися.

27.11.2019 до суду надійшло клопотання третьої особи - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про перенесення розгляду справи у зв`язку з тим, що про наявність апеляційної скарги позивача третій особі стало відомо 26.11.2019 з офійного сайту судової влади, при цьому, жодних документів про відкриття апеляційного провадження по даній справі третя особа не отримувала. Також вказує на ч. 5 ст. 162 КАС України, яка передбачає п`ятнадцятиденний термін для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, а також повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ встановлені ст.ст. 268, 286 КАС України, згідно яких, суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч. 5 ст. 286 КАС України).

Частинами 2 та 3 ст. 268 КАС України передбачено, що учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 22.11.2019 третій особі направлено повістку, ухвалу про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу на електронну адресу Департаменту.

Щодо посилання заявника на ч. 5 ст. 165 КАС України, суд зазначає, що п`ятнадцятиденний термін для подання відзиву на апеляційну скаргу не може застосовуватись до даної категорії, оскільки, як зазначалось вище, особливості провадження у даній категорії справ встановлено ст. 286 КАС України, відповідно до якої, суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження.

Таким чином, враховуючи, що вказаною нормою встановлено скорочені строки розгляду даної категорії справ, при цьому, сторони є належним чином повідомленими, клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1549485 від 23.09.2019 ОСОБА_1 23.03.2019 о 13 год. 34 хв. в с. Миколаївка по вул. Магістральна, 2 керуючи автомобілем марки "Lexus GX" д.н.з. НОМЕР_1 перевищив межі максимальної швидкості руху у населеному пункті с. Миколаївка, а саме рухався із швидкістю 110 км./год., чим перевищив швидкісний режим на 60 км./год.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Не погодившись із вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС000672 засвідчено порушення позивачем швидкісного режиму, що свідчить про правомірність постанови серії ЕАК № 1549485 від 23.09.2019, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 33.5 "Інформаційно-вказівні знаки" розділу 33 ПДР "Дорожні знаки" вказано, що знак 5.45 "Початок населеного пункту" застосовується для позначення початку населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знак установлюється на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Відповідно до пункту 12.4 розділу 12 "Швидкість руху" ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в адміністративному судочинстві, згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням ПДР, а саме, за перевищення швидкості в межах населеного пункту.

На підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення, відповідачем, до суду першої інстанції надано відеозапис та фотознімок з приладу TruCam LTI 20/20, яким зафіксовано, що автомобіль марки "Lexus GX" д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 110 км./год. при обмеженні до 50 км./год.

Проте, в своїх доводах позивач вказує на те, що швидкість руху вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20, який визначає швидкість транспортного засобу порушника в діапазоні до 1200 метрів, а патрулювання та вимірювання швидкості здійснювалось в безпосередній близькості до дорожнього знаку, яким позначено населений пункт, а отже швидкість руху визначено поза межами населеного пункту.

Так, з наданого відповідачем відеозаписом з приладу TruCam LTI 20/20 вбачається, що на відео зафіксовано наявність встановленого дорожнього знаку, який на відео видно лише з тильної сторони, у зв`язку з чим неможливо встановити яку саме інформацію містить такий знак. При цьому, автомобіль позивача зафіксовано як в період руху до встановленого знаку так і після такого знаку і з відеозапису не можна чітко встановити коли саме відбулася фіксація швидкості транспортного засобу

Таким чином, із відеозапису з приладу TruCam LTI 20/20 неможливо встановити де саме зафіксовано перевищення швидкості, чи в момент руху в населеному пункті чи поза межами населеного пункту.

Разом з тим, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 відкрито апеляційне провадження у справі та зобов`язано Інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області до початку розгляду справи по суті надати суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення та дислокацію технічних засобів регулювання дорожнім рухом в місці вчинення правопорушення відповідно до постанови серії ЕАК №1549485 від 23.09.2019.

Однак, станом на момент розгляду справи відповідачем витебуваних судом доказів не надано.

Отже, за відсутності дислокації технічних засобів регулювання дорожнім рухом неможливо встановити розташування дорожнього знаку 5.45 "Початок населеного пункту" та зону дії приладу TruCam LT1 20/20.

Крім того, відповідачем не надано відеозапису з нагрудної камери поліцейського, яким би було зафіксовано зупинку автомобіля, яким вчинено правопорушення, встановлено особу водія, роз`яснено йому права та здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

Отже, інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області батальйону №3 роти №3 рядовим поліції Чеховичем М. О. не зафіксовано належним чином вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не доведено правомірність прийнятої постанови серії ЕАК № 1549485 від 23.09.2019.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові пояснення, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч. 1 ст. 77 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятої постанови, що є предметом оскарження позивачем.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що належним та допустимим способом захисту прав позивача буде скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1549485 від 23.09.2019 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1549485 від 23 вересня 2019 року.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.