Справа № 372/2285/16-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 372/2285/16-а

адміністративне провадження № К/9901/20134/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду :

Судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Кравчука В. М., Чиркіна С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Обухівського районного суду Київської області (у складі головуючого судді Проць Т. В.) від 23 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (колегія у складі головуючого судді Костюк Л. О., суддів Бужак Н. П., Твердохліб В. А.) від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання права на пенсію,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - Обухівське ОУПФУ, Управління, ПФУ відповідно), у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила визнати за нею право на пенсію державного службовця в розмірі 70 % від заробітної плати з 22 серпня 2014 року з правом переходу на вказаний вид пенсії з 01 квітня 2015 року.

Обухівський районний суд Київської області постановою від 23 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року, у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з такими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, у березні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Обухівського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року і ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, позивачка зазначила, що суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального та процесуального права і не дослідили належним чином усі обставини справи.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 27 березня 2017 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Відповідно до підп. 4 п. 1 розд.«Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 27 листопада 2019 року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.

ОСОБА_1 з 03 січня 2007 року по 31 березня 2015 року працювала провідним спеціалістом сектору зберігання та обліку фотодокументів Центрального державного кінофотофоноархіву України, що підтверджується записами у трудовій книжці та довідками роботодавця про складові та розмір заробітної плати, які містяться в матеріалах справи.

21 серпня 2014 року позивачка звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області, правонаступником якого є Обухівське ОУПФУ, із заявою про перерахунок пенсії за віком, і розпорядженням Управління від 02 вересня 2014 року № 149947 ОСОБА_1 було допризначено пенсію, як працюючому пенсіонеру, у розмірі 2 623,03 грн.

З матеріалів справи також убачається, що розпорядженням відповідача від 09 квітня 2015 року № 149947 пенсію ОСОБА_1 було перераховано за аналогічною заявою позивачки від 01 квітня 2015 року. Після такого перерахунку розмір пенсії, як непрацюючому пенсіонеру у зв`язку із звільненням, становив 2 624,25 грн.

У подальшому, 07 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Управління із заявою, у якій просила здійснити їй перерахунок пенсії, як державного службовця.

Відповідач задовольнив зазначену заяву позивачки, і розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області від 23 квітня 2015 року № 149947 пенсію ОСОБА_1 було перераховано у зв`язку із переходом з одного виду пенсії на інший. Розрахунок проводився відповідачем із розрахунку 60 % від заробітної плати, внаслідок чого розмір пенсії, як державного службовця, склав 2 150,96 грн.

Вважаючи неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області (правонаступником якого є Обухівське ОУПФУ) щодо розрахунку розміру пенсії державного службовця із розрахунку 60 % (а не 70 %) від заробітної плати, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.

Судові рішення, ухвалені за результатом розгляду цього позову, є предметом касаційного перегляду в даній справі.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов таких висновків.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що розрахунок пенсії державного службовця за віком, у випадку переведення з одного виду пенсії на інший, має здійснюватися на підставі норм законодавства України, що були чинними на момент реалізації такого права, тобто подання відповідної заяви з усіма необхідними документами, а тому відповідач правомірно призначив позивачці пенсію державного службовця в розмірі 60 % суми її заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

За приписами ч. 2 ст. 83 Закону № 1788-XII переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) у редакції, чинній на момент звернення до управління із заявою, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу зазначених законодавчих норм убачається, що розрахунок пенсії державного службовця за віком, у випадку переведення з одного виду пенсії на інший, має здійснюватися на підставі норм законодавства України, що були чинними на момент реалізації такого права, тобто подання відповідної заяви з усіма необхідними документами, а не з моменту виникнення права на отримання такого виду пенсії.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає вірними висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідач правомірно перевів ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію державного службовця із розрахунку 60 % від заробітної плати, оскільки право на оформлення пенсії державного службовця позивачка реалізувала при поданні відповідної заяви про призначення/перерахунок пенсії від 07 квітня 2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 349, ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна

Судді

В. М. Кравчук

С. М. Чиркін