Справа № 440/3738/19
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2019 року м. ПолтаваСправа №440/3738/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Пуленко М.І.,

та представників сторін:

від позивача - Житченко Д.Ю.,

від відповідача - Бондаренко Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фермерського господарства "Жито-3" до Державної служби з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

Фермерське господарство "Жито-3" (надалі - позивач, ФГ "Жито-3") звернулось до суду з позовом до Державної служби з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Полтавській області (надалі також відповідач), у якому позивач просив визнати незаконною та скасувати постанову від 10.09.19 №158002 про накладення адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на безпідставність застосування до суб`єкта господарювання адміністративно-господарського штрафу з огляду на виявлення під час рейдової перевірки факту перевищення гранично допустимого навантаження на строєну вісь. За твердженням позивача, йому не вручено примірник акта перевірки, а спірна постанова є необґрунтованою, оскільки не містить опису правопорушення, за яке на ФГ "Жито-3" накладений штраф До того ж, складені у ході проведення рейдової перевірки та розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт документи містять численні неточності та описки, що виключає можливість достовірного встановлення фактичних обставин справи.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 29-33/. Свою позицію мотивувала посиланням на те, що спірна постанова відповідає вимогам чинного законодавства, є правомірною та обґрунтованою. Зазначила, що 14.08.19 при проведенні рейдової перевірки інспекторами управління Укртрансбезпеки у Сумській області перевірено транспортний засіб, що належить ФГ "Жито-3". У ході проведення перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль, за результатами якого установлено перевищення навантаження на строєну вісь (при нормі 22 т вага становила 24,4 т), про що складено довідку №0017479 та акт №0008689. На цій підставі, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 1700,00 грн.

3. Інші заяви сторін по суті спору.

4.11.19 судом одержано відповідь на відзив /а.с. 78-82/, у якій представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог з огляду на порушення відповідачем порядку документування результатів перевірки та габаритно-вагового контролю.

Заперечення на відповідь до суду не надходили.

4. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 8.10.19 провадження у справі за даним позовом відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників.

Розгляд справи 1.11.19 відкладено з огляду на неявку в судове засідання представника позивача.

У судовому засіданні 12.11.19 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.11.19 проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог.

З огляду на необхідність отримання додаткових доказів суд оголосив перерву у судовому засіданні до 20.11.19.

У судовому засіданні 20.11.19 представники сторін підтримали раніше висловлені позиції щодо позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14.08.19, на підставі наказу Укртрансбезпеки від 7.12.17 №1189 та відповідно до направлення на перевірку від 12.08.19 №005413, співробітниками управління Укртрансбезпеки у Сумській області проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки ДАФ д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ФГ "Жито-3" та за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 /а.с. 51-53/.

Під час перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль, за результатами якого виявлено факт перевищення нормативно допустимого навантаження на строєну вісь, про що складено акт від 14.08.19 №0008689 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку від 14.08.19 №0017479 про результати здійснення габаритно-вагового контролю /а.с. 59, 60/.

Результати перевірки оформлені актом від 14.08.19 №162395 /а.с. 35/, у якому вказано на здійснення автотранспортним засобом позивача перевезення вантажів (пшениця) на підставі товарно-транспортної накладної від 14.08.19 №438317 з перевищенням вагових обмежень (навантаження на строєну вісь складає 24,4 т замість гранично допустимих 22,0 т) без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами, виданого компетентним органом, чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Водій автотранспортного засобу відмовився від підписання зазначених вище актів та довідки, про що зазначено у їх тексті.

10.09.19, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальником управління Укртрансбезпеки у Полтавській області прийнято постанову №158002 про застосування даміністративно-господарського штрафу, якою на позивача накладено штраф на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у розмірі 1700,00 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач оскаржив її до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною четвертою статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

За змістом абзацу третього частини першої статті 60 названого Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.07 №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок №879).

Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

За визначенням, наведеним у підпункті 2 пункту 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

А підпунктом 4 цього пункту визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.01 №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд враховує, що обов`язок доведення правомірності оспорюваного рішення, в силу вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, покладено на відповідача.

Таким чином, висновок про правомірність рішення суб`єкта владних повноважень може бути зроблений судом виключно у разі надання відповідачем належних, допустимих, достовірних доказів, які у своїй сукупності свідчитимуть про вчинення позивачем порушення вимог чинного законодавства, за яке до нього застосовані заходи відповідальності.

У спірних відносинах до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф за перевезення вантажу з перевищенням гранично допустимих вагових параметрів без відповідного дозволу.

Мотивуючи правомірність рішення про застосування до позивача штрафних санкцій відповідач посилався на квитанцію про зважування /а.с. 50/, акт від 14.08.19 №0008689 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів /а.с. 59/ та довідку від 14.08.19 №0017479 про результати здійснення габаритно-вагового контролю /а.с. 60/.

Натомість, представник позивача стверджував, що зазначені документи не є належними доказами, оскільки копія квитанції не дозволяє чітко визначити результати зважування з огляду на її низьку якість. Крім того, у акті та довідці посадовою особою Укртрансінспекції зазначено, що навантаження на осі транспортного засобу становило: 1) 6,38 т, 2) 9,11 т, 3) 8,24 т, 4) 7,27 т, 5) 8,89 т, а повна маса транспортного засобу - 39,18 т, тоді як при додаванні усіх показників загальний результат становитиме 39,89 т. До того ж, представник позивача посилався на відсутність відомостей про сертифікацію та повірку засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого проведено зважування вантажного автомобіля.

На спростування цих доводів представником відповідача надано копії сертифіката перевірки від 20.12.17 та свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 5.02.19 №35-02/5370 на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA /а.с. 47-49/.

Дослідивши у судовому засіданні зазначені копії документів, а також їх оригінали, суд дійшов висновку, що ними підтверджено факт сертифікації та повірки приладу для зважування, за допомогою якого 14.08.19 проведено зважування вантажного автомобіля ФГ "Жито-3".

Стосовно розбіжностей у масі вантажу та навантаження на осі, суд у судовому засіданні 20.11.19 дослідив оригінали квитанції про зважування від 14.08.19, акта від 14.08.19 №0008689 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідки від 14.08.19 №0017479 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, зі змісту яких встановив, що навантаження на строєну вісь загалом становило 24,4 т, як про це зазначено у акті та довідці; натомість загальна вага автомобіля - 39,89 т замість 39,18 т, що зазначено у вказаних документах.

З цих підстав суд не приймає у якості належного доказу у справі письмові пояснення старшого державного інспектора Ревенка Ю.Г. /а.с. 62-63/, адже викладені у них доводи не відповідають фактичним обставинам справи, що встановлено судом на підставі дослідження оригіналів документів.

Поряд з цим, суд враховує, що фактична маса автомобіля з вантажем у будь-якому разі не перевищувала 40,0 т.

З приводу тверджень відповідача про перевищення маси вантажу по строєній осі, суд враховує властивості вантажу, що перевозився (пшениці). Зокрема, суд зауважує, що пшениця є подільним вантажем, навантаження якого на автомобіль проводиться насипом, що може призводити до нерівномірного розміщення вантажу по довжині причепа. До того ж, під час руху автомобіля даний вантаж може переміщуватися по всім осям транспортного засобу. А тому проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду тягача і причепа на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, на переконання суду, не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил.

Окрім того, суд зауважує, що пунктом навантаження автомобіля у товарно-транспортній накладній від 14.08.19 №438317, копія якої залучена до матеріалів справи /а.с. 42/, зазначено м. Шостка Сумської області, а зважування транспортного засобу проведено на 34 км траси Шостка - Кролевець . Таким чином, на момент здійснення вагово-габаритного контролю автотранспортний засіб проїхав певну кількість дистанції слідування по маршруту, що, з огляду на стан доріг в Україні, могло мати наслідком нерівномірне переміщення вантажу по довжині причепа.

Підтвердженням того, що перевищення навантаження на одну з осей зумовлене саме властивостями вантажу також є і суттєва різниця між навантаженням на першу вісь (6,38 т) та на третю строєну вісь, що при розподілі становитиме більш ніж чотири тони.

У контексті наведеного суд також враховує, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію № 02-84-08.

Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі.

При цьому хоча з пункту 19 Порядку №879 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.17 №671 виключені положення щодо наявності методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Мінекономрозвитку, суд враховує, що вимоги відносно визначення за допомогою вимірювального (зважувального обладнання) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, які проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, наявні в підпункті 2 пункту 2 Порядку №879, який на час розгляду справи є чинним.

Однак існування такої методики і її використання відповідачем не доведено.

Окрім того, суд також враховує, що спірну постанову прийнято на підставі акта від 14.08.19 №162395, у якому вказано, що рейдову перевірку проведено на підставі направлення від 12.08.19 №005412, а місцем перевірки зазначено автодорогу Шостка - Кролевець 34 км + 700 м, тоді як до матеріалів справи надано направлення від 12.08.19 №005413, а у додатку до направлення зазначено, що пересувний пункт габаритно-вагового контролю та група інспекторів знаходяться на а/д Шостка - Кролевець 34 км + 560 м /а.с. 51-57/.

Суд зауважує, що окремі недоліки, помилки чи описки не є безумовною підставою для визнання акта індивідуальної дії протиправним. Однак, у цій справі надані відповідачем докази, з огляду на вищеописані помилки та неточності, у своїй сукупності не дають можливість у достатній мірі стверджувати про допущення позивачем порушення, за яке до нього застосовані штрафні санкції, через неможливість достовірного встановлення фактичних обставин справи.

Окрім вищевикладеного, суд також зауважує, що під час розгляду питання про застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій за перевищення вагових параметрів вантажу має враховуватись мета даного виду відповідальності, а саме - підтримання доріг загального користування та дорожнього покриття у належному стані. Запровадження законодавцем вагово-габаритних нормативів покликане спонукати перевізників до здійснення контролю за їх дотриманням, а встановлення відповідальності за перевищення таких нормативів у вигляді застосування штрафних санкцій та стягнення плати за проїзд є компенсаційним засобом за шкоду, завдану дорожньому покриттю.

Водночас у спірних відносинах позивачем дотримано вимоги щодо загального навантаження автомобіля у 40,0 т, а перевищення навантаження на строєну вісь, на переконання суду, не могло завдати шкоду дорожньому покриттю, адже загальний розподіл маси по трьом осям був приблизно рівномірним, про що свідчать дані зважування, відображені у довідці від 14.08.19 №0017479.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте відповідач не довів належними і достатніми доказами правомірність спірного рішення, з урахуванням чого суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 30.09.19 №3738 /а.с. 3/. Дану суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджено випискою /а.с. 4/.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, зважаючи на задоволення позовних вимог сторони, яка нне є суб`єктом владних повноважень, та з огляду на відсутність в управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, як у структурного підрозділу Укртансбезпеки, статусу юридичної особи, понесені позивачем судові витрати у розмірі сплаченого судового збору належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 257-262, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фермерського господарства "Жито-3" до Державної служби з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Полтавській області від 10 вересня 2019 року №158002 про накладення адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (; просп. Перемоги, 14, м. Київ, 01135) на користь Фермерського господарства "Жито-3" (; вул. Вокзальна, 1, м. Гадяч, Полтавська область, 37300) судові витрати у розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 293, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 25 листопада 2019 року.

Суддя О.О. Кукоба