Справа № 560/3517/19
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3517/19
РІШЕННЯ
іменем України

27 листопада 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М.

за участю:секретаря судового засідання Нетичай Ю.В. позивача: ОСОБА_1 , представника відповідача: Войтюка С.С.,
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.09.2019 року №30357/03 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на пенсію за віком, період проходження строкової військової служби з 04.05.1977 по 03.05.1979, період роботи в колгоспі "Ленінський шлях" з 27.05.1989 по 30.10.1989 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з часу звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком. Проте, листом від 17.09.2019 №30357/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило його про відмову у призначенні пенсії за віком, оскільки відповідач визначив його трудовий стаж 25 років 5 місяців 19 днів. Вказав, що при призначенні пенсії за віком до стажу відповідач не зарахував період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 04.05.1977 по 03.05.1979, період роботи в колгоспі "Ленінський шлях" з 27.05.1989 по 30.10.1989. Позивач вважає таке рішення відповідача необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим, звернувся в суд з цим позовом.

Ухвалою суду від 06.11.2019 у цій справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що підстав для зарахування до страхового стажу періоду проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 04.05.1977 року по 03.05.1979 року немає, оскільки позивачем військового квитка не надано, а в трудовій книжці позивача зазначено лише номер військового квитка без зазначення дати його видачі. Зазначив, що оскільки позивачем не надано довідки про сплату внесків на державне соціальне страхування за період роботи з 27.05.1989 року по 30.10.1989 року в колгоспі "Ленінський шлях", тому підстав для зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу також немає. Вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 18.06.2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.09.2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю страхового стажу - 26 років.

Також, листом від 17.09.2019 року №30357/03 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомлено позивача, що до страхового стажу не враховано період проходження строкової військової служби, та за записами трудової книжки не зараховано період роботи в колгоспі "Ленінський шлях" з 27.05.1989 по 30.10.1989 згідно договору.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону України №1058-IV).

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон України №1788-XII).

В силу ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Згідно з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Із наявної в матеріалах справи, та дослідженої в судовому засіданні, копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вбачається, що в трудовій книжці позивача зроблено запис №27 від 27.05.1989 року відповідно до якого зазначено, що позивач прийнятий на роботу в колгосп "Ленінський шлях" будівельником згідно договору, та відповідно до запису №28 від 30.10.1989 року - звільнений з роботи, у зв`язку із закінченням строку договору.

Судом встановлено, що вказані записи виконані без перекреслень. Крім того, записи зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції.

Судом враховано запис в трудовій книжці і те що зазначив в судовому засіданні позивач, що його було прийнято членом колгоспу "Ленінський шлях" де він працював будівельником по будівництву піонерського табору по договору. Заробітну плату він отримував грошима та зерном як всі колгоспники.

Таким чином, суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що позивачем не надано довідки про сплату внесків на державне соціальне страхування за період роботи з 27.05.1989 року по 30.10.1989 року в колгоспі "Ленінський шлях", тому підстав для зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу немає, оскільки згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , позивач 27.05.1989 року прийнятий на роботу в колгосп "Ленінський шлях" будівельником та 30.10.1989 року - звільнений з роботи в колгоспі "Ленінський шлях". Належних та допустимих доказів в спростування зазначеного відповідачем суду не надано, а тому вказане не може бути підставою для не зарахування періоду роботи позивача в колгоспі "Ленінський шлях" з 27.05.1989 по 30.10.1989 до страхового стажу.

Відповідно до положень ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, з наведених положень слідує, що час проходження військової служби зараховується громадянам в тому числі й до страхового стажу.

Відповідно до записів №1 від 04.05.1977 року та №2 від 03.05.1979 року трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач в період з 04.05.1977 року по 03.05.1979 року проходив службу в лавах Радянської армії, зазначені записи у трудовій книжці зроблені на підставі військового квитка № НОМЕР_2 .

Записами у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 22.02.2019 року, виданому взамін військового квитка, підтверджується те, що позивач у період з 04.05.1977 року по 03.05.1979 року проходив службу в лавах Радянської армії.

Зазначена обставина, також підтверджується копією довідки Теофіпольського районного військового комісаріату Міністерства оборони України від 30.11.2018 №246, та заявою ОСОБА_2 , засвідченою приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивач має всі передбачені законом підстави для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком, періоду проходження строкової військової служби з 04.05.1977 року по 03.05.1979 року.

Отже, в сукупності наданих відомостей, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу до стажу, який дає право на пенсію за віком, період проходження строкової військової служби з 04.05.1977 року по 03.05.1979 року, та період роботи в колгоспі "Ленінський шлях" з 27.05.1989 року по 30.10.1989 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 18.06.2019 року (з дати звернення позивача до пенсійного органу із відповідною заявою).

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.09.2019 року №30357/03 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на пенсію за віком, період проходження строкової військової служби з 04.05.1977 року по 03.05.1979 року, період роботи в колгоспі "Ленінський шлях" з 27.05.1989 року по 30.10.1989 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 18.06.2019 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати (судовий збір) на користь ОСОБА_1 в сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 28 листопада 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.М. Майстер