Справа № 826/10983/17
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2019 року

Київ

справа №826/10983/17

адміністративне провадження №К/9901/61095/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І.В., суддів Коваленко Н.В., Чиркіна С.М.

розглянув у попередньому судовому засіданні справу

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс"

на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у складі судді Григоровича П.О. від 10 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючої судді Губської Л.В., суддів Епель О.В., Федотова О.В. від 01 серпня 2018 року

у справі №826/10983/17

за позовом ОСОБА_1

до державного реєстратора прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради Донського Ярослава Сергійовича, Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", Публічне акціонерне товариство "Омега Банк", Публічне акціонерне товариство "Фідобанк", Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Караченцев Артем Юрійович (ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Омега Банк"),

про визнання протиправними та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

1. У вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулась до суду із позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради Донського Ярослава Сергійовича, Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", Публічне акціонерне товариство "Омега Банк", Публічне акціонерне товариство "Фідобанк", Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Караченцев Артем Юрійович (ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Омега Банк"), в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Ярослава Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36394428 від 31 липня 2017 року, згідно з яким за Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії Державного реєстратора проведені під час дії заборони на відчуження майна всупереч положенням діючого законодавства, відтак є неправомірними та прийняте рішення підлягає скасуванню.

3. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року, позов задоволено частково. Скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Ярослава Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36394428 від 31 липня 2017 року, яким за Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", , зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 . В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

4. 06 вересня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року, а провадження у справі закрити.

5. Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

6. Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження за вищевказаною касаційною скаргою на підставі пункту 2 частини 1 статті 339 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

7. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2019 року справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів Саприкіної І.В., Чиркіна С.М.

8. Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження за вищевказаною касаційною скаргою на підставі пункту 2 частини 1 статті 339 КАС України.

9. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" у касаційній скарзі з посиланням на постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №826/14433/16 від 28.03.2018, у справі №826/366/16 від 11.04.2018, у справі №817/1048/16 від 04.04.2018, у справі №826/2691/16 від 15.05.2018 та інші, зокрема, зазначає, що оскаржувані рішення прийняті з порушенням норм процесуального права, оскільки між учасниками справи існує спір про право, що виключає можливість віднесення даного спору до публічно-правового і його розгляду за правилами адміністративного судочинства.

10. Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року справу передано на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, оскільки учасник справи оскаржує рішення судів попередніх інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

11. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11 листопада 2019 року справу повернуто до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії.

12. Крім того, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 11 листопада 2019 року зазначено, що правова позиція у подібних правовідносинах щодо юрисдикції спорів, пов`язаних з реєстрацією майнових прав у зв`язку з набуттям третіми особами права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, неодноразово висловлювалась у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18, та інших.

13. Зокрема, у постанові від 16 січня 2019 року (справа № 755/9555/18) Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок у контексті спірних правовідносин певним чином подібних до тих, на підставі яких касаційний суд ухвалив рішення про направлення цієї справи до Великої Палати. У згаданій справі також заявлялися вимоги про визнання протиправними дій державного реєстратора із реєстрації права власності на нерухоме майно за певними особами.

14. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судами, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та Лівобережною філією АКБ «ТАС-Комерцбанк» 26 січня 2006 року укладено кредитний договір № 04/3728-С, в рахунок виконання зобов`язань за яким, між тими ж сторонами був укладений іпотечний договір № 560 від 26 січня 2006 року, за яким позивач передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , про що був внесений відповідний запис до державного реєстру іпотек та реєстру заборон відчуження нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 2818449).

Також, між позивачем та ВАТ «Сведбанк» 28 липня 2008 року укладено кредитний договір №2615/0708/88-028 (основне зобов`язання), з метою забезпечення виконання зобов`язань за яким, укладено іпотечний договір № 2615/0708/88-028-Z-28 від 28 липня 2008 року (реєстраційний номер 7958). На забезпечення виконання основного зобов`язання позивач (Іпотекодавець) передав в іпотеку ВАТ «Сведбанк» (Іпотекодержателю) належну йому на праві власності трикімнатну квартиру загальною площею 69,3 кв.м, під номером АДРЕСА_2 , про що був внесений відповідний запис до державного реєстру іпотек та реєстру заборон відчуження нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 7643438).

При цьому, згідно з умовами іпотечного договору № 2615/0708/88-028-Z-28 від 28 липня 2008 року (пункт 12.3.1.), задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя). Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» засвідчили, що право Іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій Іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене Іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов`язання.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклали договір факторингу №15 від 28 листопада 2012 року, відповідно до умов якого Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку передбаченому даним договором.

Відповідно до п 2.2 вказаного договору з моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ним права.

Також, 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклали договір відступлення права вимоги.

У п. 1.1 якого зазначено, що відповідно до ст. 24 Закону України від 05 червня 2003 року №898 «Про іпотеку» та умов цього Договору, Сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу від 28 листопада 2012 року №15, укладеного між сторонами, одночасно відступають права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором.

17 липня 2013 року на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» 748 428,33 грн боргу, суд видав виконавчий лист № 2-5675/12, на підставі якого відділом ДСВ Печерського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №39472765 та постановою державного виконавця від 05 березня 2013 року у зазначеному виконавчому провадженні накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , та оголошено заборону на його відчуження, про що внесений відповідний запис до реєстру обтяжень нерухомого майна.

31 липня 2017 року Державним реєстратором на підставі іпотечного договору №2615/0708/88-028-Z-28 від 28 липня 2008 року, договору про відступлення прав за іпотечним договором № 6970 від 28 листопада 2012 року, вимоги про усунення порушень від 07 лютого 2014 року, рекомендованого повідомлення від 15 лютого 2014 року, на підставі іпотечного застереження у іпотечному договорі, зареєстровано право власності на спірну квартиру за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36394428 від 31 липня 2017 року).

16. Вважаючи таке рішення Державного реєстратора протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

17. Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" не погоджується з рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 травня 2018 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року та просить провадження у справі №826/10983/17 закрити, оскільки в даній справи наявний спір про право.

18. Верховний Суд переглянув судове рішення у межах касаційної скарги, з`ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про необхідність часткового задоволення скарги з огляду на таке.

19. Суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу по суті, виходили з того, що цей спір є адміністративним.

20. Колегія суддів з такими висновками судів попередніх інстанцій не погоджується з огляду на таке.

21. КАС України у частині 1 статті 2 визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

22. Згідно з пунктами 1-2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, тобто, зокрема, спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

23. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини 1 статті 19 КАС України).

24. Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

25. Суди першої й апеляційної інстанцій встановили наявність юрисдикції адміністративного суду щодо розгляду цього спору, вказавши, що заявлені вимоги стосуються правомірності вчинення державним реєстратором реєстраційних дій стосовно майнових прав на квартиру.

26. Критеріями розмежування судової юрисдикції , тобто передбаченими законом умовами, за яких конкретна справа має розглядатися за правилами певного виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, а також предмет спору, визначений відповідно до характеру цих відносин. Крім того, окремим критерієм розмежування судової юрисдикції є пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому повинна розглядатися визначена категорія справ.

27. Публічно-правовим є, зокрема, спір, в якому сторони правовідносин одна щодо іншої не є рівноправними, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншій стороні певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Ці функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. Так, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник, зокрема, між двома суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній, відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (наприклад, висновок Великої Палати Верховного Суду, сформульований у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).

28. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого права чи інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення такого права чи інтересу.

29. Позивач у позові вказував, що спірні правовідносини виникли через протиправне припинення права власності на квартиру згідно з іпотечним застереженням у договорі іпотеки. На думку позивача, були відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на квартиру, оскільки не отримувала вимоги про порушення основного зобов`язання передбачених договором.

30. Заявивши вимогу про визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення, позивач намагається захистити своє право власності на квартиру від його порушення іншою особою - Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", - за яким таке право було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі зазначеного рішення.

31. Отже, спірні правовідносини мають приватноправовий характер і виникли між позивачем і Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" щодо права власності на квартиру. Вказане суди попередніх інстанцій не врахували.

32. Спір про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на майно іншою особою. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості відповідача не змінює цивільно-правового характеру спору (аналогічний правовий висновок Велика Палата Верховного Суду сформулювала, зокрема, у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16).

33. Оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваної реєстраційної дії, що була вчинена за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на квартиру з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляється, окрім вимоги про скасування оскаржуваного рішення, також вимога про визнання недійсним правочину, на виконання умов якого було прийняте оскаржуване рішення.

34. Враховуючи те, що спірні правовідносини пов`язані із захистом права власності позивача та з належністю виконання договору іпотеки, колегія суддів вважає, що цей спір згідно з предметним і суб`єктним критеріями має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

35. Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16 та від 18 квітня 2018 року у справі №804/1001/16.

36. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

37. На підставі абз. 1 ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених статтями 238, 240 цього Кодексу.

38. Таким чином, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню, а провадження закриттю у зв`язку тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 345, 354, 355, 356 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року в адміністративній справі № 826/10983/17 скасувати.

Провадження у справі закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.В. Желєзний

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя С.М. Чиркін