Справа № 540/1992/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1992/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомленнярішення від 09.04.2019р. №0-2103 на суму 1049,89 грн., від 08.08.2019р. №0 на суму 518,30 грн. та від 08.08.2019р. №0-2103 на суму 902,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем отримані оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими позивачу нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017 та 2018 роки. Вказані податкові повідомлення-рішення позивач вважає протиправними з огляду на те, що, по-перше, в повідомленнях-рішеннях від 08.08.2019 р. вказана адреса: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 . Разом з тим, з відкритих джерел Інтернету відомо що, будинок з такою адресою у м. Севастополі відсутній. Існує будинок із адресою: АДРЕСА_3 . Позивач зазначає, що він не є власником квартири АДРЕСА_4 До 2014р. він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 . За цією ж адресою він був зареєстрований, як фізична особа-підприємець. По-друге, позивач вказує, що він зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_6 . Відповідно до листа відповідача від 12.08.2019р., контролюючий орган вказує на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_6 , загальна площа 157,6 кв. м та посилається на рішення Антонівської селищної ради від 30.06.2015 р. № 705 та №169 від 10.03.2017 р. Однак, рішенням Антонівської селищної ради № 705 встановлені пільги із сплати податку на нерухоме майно, відповідно до яких і позивач і об`єкт нерухомості підпадають під вказані у рішенні пільги, що призводить до звільнення позивача від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017 та 2018 роки. Крім того, позивач звертає увагу на те, що він є власником 1 / 2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_6 .

З огляду на викладене позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, що і є підставою звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 30.09.2019р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався своїм процесуальним правом та надав до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого убачається, що контролюючий орган заперечує проти позову з наступних підстав. Зокрема, відповідач зазначає, що відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у власності фізичної особи ОСОБА_1 знаходиться житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_6 , загальна площа 157,6 м2.

Згідно рішення Антонівської селищної ради від 10.03.2017 року №169 для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб та розташовані на території м. Херсона, на 2018 рік встановлена ставка 0,75% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року, за 1 кв. м бази оподаткування (27,92 грн.).

Відповідачем здійснено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, та винесено до фізичної особи ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 09.04.2019 № 0-2103 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, за 2018 рік у сумі 1049,89 ігри., яке направлене на поштову адресу платника податків.

Згідно рішення Антонівської селищної ради від 30.06.2015 року №705 для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб та розташовані на території м. Херсона, на 2016 рік встановлена ставка 1% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року, за 1 кв. м бази оподаткування (13,78 грн.).

Відповідно до рішення Антонівської селищної ради від 10.03.2017 року №169 для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб та розташовані на території м. Херсона, на 2017 рік встановлена ставка 0,75% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року, за 1 кв. м бази оподаткування (24 грн.)

Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі здійснено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, та винесено до фізичної особи ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення від 08.08.2019 №0-2103 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, за 2016 рік у сумі 518,13 грн. та №0-2103 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, за 2017 рік у сумі 902,40 гривень.

На підставі викладеного та посилаючись на ст.266 Податкового кодексу України, відповідач вважає податкові повідомлення-рішення правомірними та просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, зі змісту якого убачається, що позивач наполягає на задоволенні позову та звертає увагу, що позивач є власником 1 / 2 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , загальна площа 157,6 кв. м. Наявність у позивача іншого нерухомого майна відповідачем не доведене. Посилаючись на те, що відповідачем не надано жодного доказу правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, просить їх скасувати.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.09.2019р., у власності фізичної особи ОСОБА_1 перебуває 1 / 2 частини житлового будинку, загальною площею 187,6 кв. м (житлова площа 77,4 кв.м). Право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2014р. Відомості про право власності внесені до Реєстрів 18.08.2014р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №15222049.

За цією ж адресою позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Крім того, судом встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо нерухомого мана за адресою: АДРЕСА_7 .

Вищевказана інформація підтверджується наданими сторонами доказами.

09 квітня 2019р. ГУ ДФС у Херсонській області прийняте податкове повідомлення-рішення №0-2103, відповідно до якого позивачу нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018р. у сумі 1049,89 грн.

Крім того, ГУ ДФС у Херсонській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 08 серпня 2019р.:

- №0-2103, відповідно до якого позивачу нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у сумі 902,40 грн.;

- №0-2103, відповідно до якого позивачу нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016р. у сумі 518,13 грн.

З огляду на те, що позивач не є власником нерухомого майна, зазначеного в адресі податкових повідомлень-рішень (335053, м АДРЕСА_2 ), звернувся до ГУ ДФС у Херсонській області із запитом про надання інформації.

Відповідно до листа відповідача від 12.08.2019р. №3316/С/21-22-51-13 контролюючим органом повідомлено позивача про те, що згідно даних АІС «Податковий блок» у власності ОСОБА_1 знаходиться житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_6 , загальна площа 157,6 м2.

Згідно рішення Антонівської селищної ради від 10.03.2017 року №169 для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб та розташовані на території м. Херсона, на 2018 рік встановлена ставка 0,75% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року, за 1 кв. м бази оподаткування (27,92 грн.).

Відповідачем здійснено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, та винесено до фізичної особи ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 09.04.2019 № 0-2103 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, за 2018 рік у сумі 1049,89 ігри., яке направлене на поштову адресу платника податків.

Згідно рішення Антонівської селищної ради від 30.06.2015 року №705 для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб та розташовані на території м. Херсона, на 2016 рік встановлена ставка 1% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року, за 1 кв. м бази оподаткування (13,78 грн.).

Відповідно до рішення Антонівської селищної ради від 10.03.2017 року №169 для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб та розташовані на території м. Херсона, на 2017 рік встановлена ставка 0,75% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року, за 1 кв. м бази оподаткування (24 грн.)

У результаті проведеної звірки було донараховано за 2016-2017 роки суму 1420,53 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, 05.09.2019р. позивач оскаржив їх в адміністративному порядку та просив ДФС України скасувати податкові повідомлення-рішення з підстав аналогічних, викладеним у даному позові.

ДФС України прийнято рішення від 27.09.2019р. №С/99-00-08-05-4-14 про продовження строку розгляду скарги.

Відповідно до рішення ДФС України від 23.09.2019р. №С/99-00-08-05-04-14 у задоволенні скарги відмовлено, а податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 09.04.2019р. №0-2103 на суму 1049,89 грн., від 08.08.2019р. №0 на суму 518,30 грн. та від 08.08.2019р. №0-2103 на суму 902,40 грн. протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

1 січня 2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи". Згідно з даним нормативно-правовим актом запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За приписами статей 8, 10 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.

Так, положеннями ст.266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пунктом 266.4 статті 266 ПК України встановлені пільги із сплати податку. Так, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку, зокрема, за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку

При цьому, відповідно до положень пп.266.1.2 п.266.1 ст.266 ПК України, якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Аналогічне положення міститься і в Положенні про податок на майно, затвердженому рішенням Антонівської селищної ради від 30.06.2015р. №705 (п.2.3.2).

З наданих сторонами витягів з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно убачається, що позивач є власником лише 1 / 2 частини житлового будинку загальною площею 157,6 кв. м, тобто у власності позивача перебуває об`єкт площею 78,8 кв. м. Таким чином, площа частини житлового будинку, що належить позивачу на праві приватної власності менша, ніж встановлена база оподаткування об`єкта, яка підлягає оподаткуванню.

Отже, контролюючий орган не звернув уваги на те, що позивач є власником 1 / 2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_6 . Відомості про належність позивачу на праві власності об`єкту житлової нерухомості площею 78,8 кв. м були відомі відповідачу, що підтверджується наданими ним же Витягами з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, які використовувались при визначенні позивачу грошового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень ст.266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України).

Відповідно до пп. 266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Визначаючи позивачу розмір грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельного, контролюючий орган керувався Положенням про податок на майно, затвердженому рішенням Антонівської селищної ради від 30.06.2015р. №705 та від 10.03.2017р. №169, яким урегульовано справляння податків на майно, у тому числі на нерухоме майно, відмінне від земельного, на території Антонівської селищної ради.

Так, вказаним рішенням встановлені пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Зокрема, положеннями пункту 2.6 встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема, для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 250 кв. метрів (пп. «б» п.2.6.1 розділу 2 Рішення).

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Тобто, навіть у разі, якщо б позивач був власником усього житлового будинку площею 157,6 кв. м, він би усе рівно неодмінно був би звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної, на підставі вищевикладеної пільги.

Разом з тим, контролюючий орган, визначаючи позивачу розмір грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельного, не звертає увагу на вказану пільгу.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають жодному з критеріїв, перелічених вище.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Положеннями ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції.

Суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, правову позицію, висловлену у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14.10.2010, в якій ЄСПЧ дійшов висновку, що накладання органами державної влади на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку становило втручання в його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Таким чином, Суд має встановити, чи таке втручання було виправданим відповідно до вимог цього положення.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що підтверджують наявність підстав визначення позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельного.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 09.04.2019р. №0-2103 на суму 1049,89 грн., від 08.08.2019р. №0 на суму 518,30 грн. та від 08.08.2019р. №0-2103 на суму 902,40 грн. є очевидно безпідставними, необґрунтованими, а відтак і протиправними, що є підставою для їх скасування.

Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач сплатив судовий збір у сумі 768,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією. Отже, саме ця сума підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 09.04.2019р. №0-2103 на суму 1049,89 грн.; від 08.08.2019р. №0 на суму 518,30 грн.; від 08.08.2019р. №0-2103 на суму 902,40 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ідентифікаційний код 39394259) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя ОСОБА_2 А.С.

кат. 111031101