Справа № 640/12695/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Справа № 640/12695/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року у справі

за позовом акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання

у сферах енергетики та комунальних послуг,

треті особи, які не заявляють

самостійні вимоги

на предмет спору: приватне акціонерне товариство

«Національна енергетична компанія «Укренерго»,

державне підприємство «Гарантований покупець»,

акціонерне товариство «Дніпроазот»,

акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат»,

акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів», товариство з обмеженою відповідальністю

«Акванова Девелопмент»,

товариство з обмеженою відповідальністю «Ренджи Сарата»,

приватне акціонерне товариство «Івано-Франківськцемент»,

товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім»,

приватне акціонерне товариство

«Акціонерна компанія «Київводоканал»,

товариство з обмеженою відповідальністю

«Трифановка Енерджі»,

приватне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна»,

комунальне підприємство «Харківводоканал»,

комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»,

товариство з обмеженою відповідальністю «Сивашенергопром»,

приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

приватне акціонерне товариство

«Дніпровський металургійний завод»,

товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Білоцерківмаз»,

товариство з обмеженою відповідальністю «Столичний млин», товариство з обмеженою відповідальністю «Київхліб», товариство з обмеженою відповідальністю «Київський пекарний дім», товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат»,

товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Херсонський машинобудівний завод», приватне акціонерне товариство «Український графіт», товариство з обмеженою відповідальністю «Енергопром Сістем», ватутінське комунальне виробниче підприємство «Водоканал», товариство з обмеженою відповідальністю «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО»,

про визнання протиправними та скасування постанов,

зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявами про забезпечення позову у справах №№ 640/11330/19, 640/13543/19 за позовами Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування постанов НКРЕКП від 07.06.2019 №№ 954, 955, від 12.07.2019 № 1411.

У справах №№ 640/11330/19, 640/12695/19 ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 червня 2019 року та від 01 серпня 2019 року зупинено дію постанов НКРЕКП від 07.06.2019 р. №№ 954, 955 у відношенні до АТ «Нікопольський завод феросплавів», АТ «Запорізький завод феросплавів», АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та АТ «Дніпроазот».

У справі № 640/13543/19 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року, зупинено дію постанови НКРЕКП від 12.07.2019 № 1411 у відношенні до АТ «Нікопольський завод феросплавів», АТ «Запорізький завод феросплавів», АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та АТ «Дніпроазот».

02.08.2019 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва зазначені справи об`єднано в одне провадження № 640/12695/19.

14.08.2019 та 16.08.2019 ПрАТ «Івано-Франківськцемент» та КП «Харківводоканал» були залучені ухвалами суду до участі в цій справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору.

02.09.2019 та 05.09.2019 ПрАТ «Івано-Франківськцемент» та КП «Харківводоканал» (далі - заявники) звернулися до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявами про заміну заходів забезпечення позову, установлених ухвалами суду в цій справі від 01.08.2019 та від 02.08.2019.

У своїх заявах підприємства просили суд зупинити дію постанов НКРЕКП від 07.06.2019 р. №№ 954, 955, від 12.07.2019 № 1411 також у їх відношенні, мотивуючи тим, що вони мають рівний процесуальний статус з іншими третіми особами, які беруть участь у цій справі та для яких судом зупинено дію оскаржуваних постанов НКРЕКП, що їхні права та інтереси порушуються так само, оскільки вони є споживачами послуг з передачі електроенергії, які надаються ПАТ «НЕК «Укренерго», а вказані постанови призводять до зростання ціни таких послуг в 6 разів та, відповідно, до збільшення видатків підприємств на оплату послуг ПАТ «НЕК «Укренерго», що критично впливає на кінцеву вартість продукції, рентабельність їх господарської діяльності та може мати наслідком зупинення їх діяльності, звільнення працівників та припинення відрахувань до бюджету.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року в задоволенні зазначеної заяви було відмовлено.

Постановляючи таку ухвалу, суд, керуючись ч. 2 ст. 167 КАС України, виходив з того, що заяви ПрАТ «Івано-Франківськцемент» та КП «Харківводоканал» є очевидно безпідставними, оскільки подані третіми особами, які не приймали участі у справі на момент застосування судом відповідних заходів забезпечення позиву та фактично подали заяви про забезпечення позову з метою захисту власних інтересів у контексті вже запроваджених заходів.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ПрАТ «Івано-Франківськцемент» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині залишення без розгляду поданої ним заяви про заміну заходів забезпечення позову та ухвалити в цій частині постанову про задоволення його вимог та заміну заходів забезпечення позову, застосованих у цій справі шляхом поширення їх дії на зазначене акціонерне товариство.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог товариство наводить доводи, які є аналогічними викладеним в його заяві, поданій до суду першої інстанції, а також посилається на те, що статтею 155 КАС України прямо передбачено можливість заміни раніше застосованих заходів забезпечення позову за клопотанням учасника справи.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвалу суду першої інстанції прийнято за неповного та неправильного з`ясування обставин, з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення його заяви.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 р. відкрито апеляційне провадження, установлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем, відповідачем, ДП «Гарантований покупець», ПАТ «НЕК «Укренерго», АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просять залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, наполягаючи на тому, що КАС України не передбачено можливості зміни вже заміненого заходу забезпечення позову і що фактично скаржник ставить питання про вжиття нових заходів забезпечення позову в цій справі, а також вважають, що права та інтереси скаржника постановами НКРЕКП №№ 944, 945, 1411 не порушені і що всі його доводи є явно безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з наступних підстав.

Нормативно-правове регулювання.

Статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) закріпелно види забезпечення позову.

Так, відповідно до частини першої вказаної норми позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 155 КАС України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

У частині 2 статті 167 КАС України закріплено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Адміністративним процесуальним законодавством регламентовано виключний перелік видів забезпечення позову та передбачено можливість заміни одного виду, застосованого судом, на інший вид, закріплений у ст. 151 КАС України, за клопотанням учасника справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що вищезазначеними ухвалами суду від 27.06.2019, 02.08.2019 у цій справі було застосовано вид забезпечення позову, передбачений пунктом 1 статті 151 КАС України - зупинення дії постанов НКРЕКП №№ 954, 955, 1411.

Разом з тим, у своїй заяві про заміну заходів забезпечення позову в цій справі ПрАТ «Івано-Франківськцемент», яке є учасником цієї справи, не просило замінити вказаний вид забезпечення позову на будь-який інший вид, визначений пунктами 2-5 статті 151 КАС України КАС України.

Вимоги заявника фактично стосуються розширення кола осіб, на яких поширюється дія раніше застосованого судом заходу забезпечення позову, що не є його заміною у розумінні чинного адміністративного процесуального законодавства.

При цьому, жодною нормою КАС України не передбачено процесуальної можливості розширення судом за заявою учасника справи кола осіб, щодо яких застосовано заходи забезпечення позову, або сфери їх дії.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що вимоги ПрАТ «Івано-Франківськцемент», викладені в його заяві, не ґрунтуються на нормах чинного процесуального законодавства.

Крім того, апеляційний суд також зазначає, що ПрАТ «Івано-Франківськцемент» було неправильно обрано процесуальну форму звернення до суду в порядку ст. 155 КАС України, оскільки вказаною нормою передбачено подання клопотання, а в даному випадку товариство звернулося із заявою /т.1 виокремлених матеріалів справи а.с.144/, що також вказує на невиконання заявником вимог процесуального законодавства.

При цьому, аналіз регламентованого статтею 129 Конституції України та статтею 14 КАС України принципу обов`язковості судового рішення також надає підстави стверджувати про неможливість включення до переліку осіб, щодо яких відповідною ухвалою суду застосовано заходи забезпечення позову, іншої особи, яка не приймала участі у справі на момент постановлення такої ухвали.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що питання про вжиття заходів забезпечення позову було вирішено за участю кола осіб, до яких заявник не належав, не був учасником справ і не мав відповідної процесуальної дієздатності, закріпленої нормами КАС України.

Отже, 14.08.2019 у ПрАТ «Івано-Франківськцемент» не було жодних правових підстав для звернення із вказаною заявою шляхом розширення кола осіб.

Враховуючи викладене, звернення ПрАТ «Івано-Франківськцемент» з вищезазначеною заявою є очевидно безпідставним, що відповідно до ч. 2 ст. 167 КАС України зумовлює її повернення заявнику без розгляду.

Доводи представника апелянта про те, що ним було дотримано вимоги КАС України щодо форми заяви про заміну заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначено вище, така заява подана за відсутності жодних правових підстав.

Також у судовому засіданні представник апелянта наполягав на можливості застосування у відношенні ПрАТ «Івано-Франківськцемент» аналогії вирішення спірного питання, оскільки у відношенні інших учасників суд теж застосував заходи забезпечення позову.

Водночас, такі доводи судовою колегією не приймаються, оскільки вони не ґрунтуються на нормах КАС України.

Повно та всебічно аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги твердження товариства про те, що воно має рівний процесуальний статус з іншими третіми особами, які беруть участь у цій справі та щодо яких судом зупинено дію оскаржуваних постанов НКРЕКП, оскільки предметом цього апеляційного провадження є виключно ухвала суду першої інстанції від 17.10.2019 в частині залишення без розгляду заяви ПрАТ «Івано-Франківськцемент», будь-які інші судові рішення апелянтом не оскаржуються та, відповідно до ст. 308 КАС України, не можуть бути переглянуті апеляційним судом при розгляді цієї скарги.

Доводи апелянта про те, що він є споживачем послуг з передачі електроенергії, які надаються ПАТ «НЕК «Укренерго», що постанови НКРЕКП №№ 954, 955, 1411 призводять до зростання ціни таких послуг в 6 разів та, відповідно, до збільшення видатків підприємств на оплату послуг ПАТ «НЕК «Укренерго», що критично впливає на кінцеву вартість продукції, рентабельність їх господарської діяльності та може мати наслідком зупинення їх діяльності, звільнення працівників та припинення відрахувань до бюджету, апеляційний суд вважає такими, що можуть бути підставою для звернення товариства із заявою про забезпечення позову, але у відповідності до вимог КАС України не надають підстав для розширення кола осіб, щодо яких такі заходи вже застосовано, з огляду на вищевикладене.

Надаючи оцінку всім доводам апелянтів та особи, яка приєдналася до апеляційної скарги, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши ухвалу суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді вказаної заяви товариства правильно застосовано норми процесуального права, якими врегульовано інститут забезпечення позову та не допущено порушень, які у відповідності до ст. 317 КАС України надають підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року в частині залишення без розгляду заяви приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 листопада 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: