Справа № 240/8816/19
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
25 листопада 2019 року м. Житомир справа № 240/8816/19

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України в м.Житомирі про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Житомирській області у відмові провести перерахунок щодо сплати ЄСВ за 2017 рік та зарахувати кошти в сумі розмірі 7744 грн в рахунок оплати ЄСВ за 2019 рік та скасувати відповідь Головного управління ДФС у Житомирській області від 11.06.2019 № 6774/14/06-30-51-14 на № б/н від 28.05.2019 "Про розгляд звернення";
- зобов`язати Головне управління ДФС у Житомирській області провести перерахунок щодо сплати ЄСВ за 2017 рік та зарахувати кошти в сумі розмірі 7744 грн в рахунок оплати ЄСВ за 2019 рік.
Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
За клопотанням представника позивача, 05.09.2019, ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України в м.Житомирі.
16.07.2019 до суду надійшли пояснення Управління Державної казначейської служби України в м.Житомирі, у яких зазначає, що останнім не вчинялось протиправних дій чи бездіяльності у цих спірних правовідносинах.
24.09.2019 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Встановлено, що позивач зареєстрована адвокатом згідно з рішенням про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2 від 10.02.1994, свідоцтво № 13 від 12.02.1994, видане Житомирською обласною КДКА.
З 31.01.2017 право на заняття адвокатською діяльністю зупинено на підставі заяви позивача у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
В період 1-4 кварталів 2017 року працювала в комунальній установі "ОБЛАСНИЙ МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР ВЕРТЕБРОЛОГІЇ І РЕАБІЛІТАЦІЇ" Житомирської обласної ради, Управлінні охорони здоров`я Житомирської ОДА, Житомирському вищому професійному училищі інтернаті, комунальній установі "АВТОБАЗА САНІТАРНОГО ТРАНСПОРТУ ЛІКУВАЛЬНО-ПРОФІЛАКТИЧНИХ ЗАКЛАДІВ ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я" Житомирської обласної ради, що підтверджується відомостями про суми виплачених доходів, наданими відповідачем.
22.09.2018 право на заняття адвокатською діяльністю поновлено на підставі заяви позивача у відповідності до вимог п.1 ч.4 ст.31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
20.03.2019 та 28.05.2019 ОСОБА_1 звернулась до ДФС України, ГУ ДФС у Житомирській області відповідно із заявою про перерахунок коштів по сплаті ЄСВ за 2017 рік та проханням зарахувати кошти в розмірі 7744 грн в рахунок сплати ЄСВ за 2019 рік.
Листом Головного управління ДФС у Житомирській області від 11.06.2019 №6774/14/06-30-51-14 позивачу повідомлено наступне. Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 в інтегрованій картці платника ЄСВ за 2017 рік здійснювалось відповідно поданої позивачем звітності 02.05.2018. В інтегрованій картці платника нарахування єдиного внеску за 2017 рік відображені 02.05.2018 та сплачені 27.04.2018. Процедура зняття з обліку самозайнятих фізичних осіб, як платників податків у контролюючих органах визначена п.11.18 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів №1588 та розділом V Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників№1162. Таким чином, для внесення змін до облікових даних та зняття ознаки провадження незалежної професійної діяльності, фізична особа зобов`язана подати до контролюючого органу за основним місцем обліку у десятиденний строк з дня прийняття відповідного рішення заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою №7-ЄСВ згідно з додатком 5 до Порядку №1162 та копію розпорядчого документа про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (розділ V Порядку №1162), а також протягом трьох робочих з дня прийняття відповідного рішення заяву за формою №8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою №6-ОПП та копію документу, який підтверджує припинення (зупинення) незалежної професійної діяльності. Підтвердженням припинення незалежної професійної діяльності є відомості (витяг) відповідного реєстру, до якого вноситься інформація про державну реєстрацію такої діяльності, щодо припинення або зупинення, або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу (пп.2 п.11.18 розділу XI Порядку №1588). Разом з тим, відповідно до пп.4 п.11.18 розділу XI Порядку №1588 державна реєстрація припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання. Оскільки позивачем не подано у визначений термін до органів ГУ ДФС заяви за формою №7-ЄСВ, №8-ОПП та копії документу, який підтверджує припинення (зупинення) незалежної професійної діяльності, відсутні законні підстави щодо зняття нарахованих сум єдиного внеску за 2017 рік.У зв`язку з вищевикладеним, у контролюючого органу відсутні підстави для здійснення перерахунку коштів у розмірі 7744,00 грн. в рахунок сплати ЄСВ за 2019.
Не погодившись із наведеною позицією Головного управління ДФС у Житомирській області, ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить із наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ (далі також - Закон №2464-VІ, всі нормативно-правові акти у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Пунктами 1 та 4 частини 2 статті 6 Закону №2464-VІ визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний:
- своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;
- подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.
При цьому нарахування єдиного внеску, згідно приписів п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VІ, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - здійснюється на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
За правилами, встановленими ч.2 ст.9 Закону №2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Згідно ч.3 ст.9 Закону №2464-VI, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках,передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Відповідно до ч.8 вказаної статті платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.
Наведена правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2019 року в справі № 820/6324/17.
Згідно пунктів 1-6 розділу 5 Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, у разі прийняття відповідними органами (особами) рішення про ліквідацію, припинення діяльності платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня прийняття відповідного рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ згідно з додатком 4 до цього Порядку та копії таких документів:
розпорядчого документа (рішення) власника або органу, уповноваженого на те засновницькими документами про ліквідацію;
розпорядчого документа про утворення ліквідаційної комісії;
розпорядчого документа про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи.
Фізична особа знімається з обліку також за наявності довідки про смерть фізичної особи - платника або про визнання її померлою, безвісно відсутньою чи недієздатною згідно із законодавством за умови відсутності в такої особи боргу.
У разі отримання заяви від платника єдиного внеску про зняття з обліку контролюючий орган повідомляє Пенсійний фонд України та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування про прийняття рішення платником щодо зняття з обліку.
Відповідні органи Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом десяти календарних днів з дня отримання інформації про прийняття рішення платником щодо зняття з обліку надають відповідному контролюючому органу довідку про наявність або відсутність заборгованості зі сплати страхових коштів за формою № 8-СК згідно з додатком 5 до цього Порядку.
Отримавши заяву за формою № 7-ЄСВ (додаток 4), контролюючий орган проводить передбачену законодавством перевірку щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску. Платник єдиного внеску здійснює остаточні розрахунки з контролюючим органом.
У разі ненадання органами Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування довідок за формою № 8-СК (додаток 5) у зазначений строк або у разі встановлення заборгованості платника єдиного внеску, який знімається з обліку, контролюючий орган складає довідку про стан розрахунків за платежами до контролюючого органу, Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою № 9-ЄСВ згідно з додатком 6 до цього Порядку, яку надсилає (видає) платнику єдиного внеску чи уповноваженій особі платника.
Після проведення остаточного розрахунку платником єдиного внеску контролюючий орган знімає його з обліку та вносить відповідні записи до реєстру страхувальників із зазначенням дати та підстави зняття з обліку.
Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, видається (надсилається) повідомлення про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 10-ЄСВ згідно з додатком 7 до цього Порядку.
Датою зняття з обліку платника єдиного внеску є дата внесення запису до реєстру страхувальників.
Згідно пп.2,3 п.11.18 розділу 11 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної діяльності, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та/або поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку:
заяви за формою № 8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою № 6-ОПП.
Внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі:
визнання фізичної особи недієздатною або обмеження її цивільної дієздатності - з дати набрання законної сили відповідним рішенням суду;
смерті фізичної особи, у тому числі оголошення такої особи померлою, що підтверджується свідоцтвом про смерть (витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інформацією органу державної реєстрації актів цивільного стану), а також визнання фізичної особи безвісно відсутньою, що підтверджується судовим рішенням;
внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця - з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;
реєстрації припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи у відповідному уповноваженому органі - з дати реєстрації;
закінчення строку, на який було видано свідоцтво про реєстрацію чи інший документ (дозвіл, сертифікат тощо), - з дати закінчення такого строку;
заборони судом фізичній особі провадити підприємницьку діяльність або незалежну професійну діяльність - з дати набрання законної сили відповідним рішенням суду, якщо інше не визначене у рішенні суду;
наявності обмежень права на провадження підприємницької діяльності або незалежної професійної діяльності, які встановлені законодавством, - з дати надходження відповідних документів до контролюючого органу за місцем обліку фізичної особи, якщо інше не встановлено законом чи рішенням суду;
анулювання чи скасування згідно із законодавством свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження підприємницької або незалежної професійної діяльності, - з дати такого анулювання чи скасування.
Таким чином, норми, на які посилається відповідач, як на підставу необхідності подання позивачем документів та заяв для зняття з обліку платника єдиного внеску з метою не нарахування позивачу ЄСВ в період зупинення адвокатської діяльності, не відповідають дійсному змісту цих норм, а трактуються відповідачем довільно. А саме, ці норми не регулюють порядок зняття з обліку фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю у випадку зупинення такої діяльності.
Питання зайняття адвокатською діяльністю регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI), згідно зі ст.13 якого, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 вказаного Закону, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката (п.1 ч.3 ст.31).
Положеннями ст.32 цього Закону встановлено підстави, за наявності яких припиняється право на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Виходячи із змісту ч. 5, 6 ст.31 Закону № 5076-VI, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.
Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України. (ч.1 ст.17 Закону № 5076-VI).
Отже, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк, у той час як наслідком припинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість її подальшого здійснення взагалі, у зв`язку з чим анулюється свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю.
Таким чином, законодавець розрізняє зупинення та припинення права на заняття адвокатською діяльністю.
Вказані обставини вказують на те, що поняття "зупинення" та "припинення" адвокатської діяльності мають різну юридичну природу, та, відповідно, не є тотожними, з огляду на різний процедурний характер та особливості застосування, а відтак дія положень Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом МіністерствафінансівУкраїнивід 24.11.2014 № 1162, які регулюють особливості саме припинення незалежної професійної діяльності з відповідними зобов`язаннями, не може бути розповсюджено на спірні відносини щодо зупинення адвокатської діяльності.
Наведена правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2019 року в справі № 820/6324/17.
Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 не мала обов`язку зі сплати ЄСВ в період зупинення адвокатської діяльності, а також обов`язку подавати заяву про зняття з обліку як платника єдиного внеску за змістом системного тлумачення положень Закону №2464-VI, Закону № 5076-VI, Порядку обліку платників податків і зборів від 09.12.2011 № 1588, Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 24.11.2014 № 1162.
Проте, як вже встановлено судом, позивачем сплачено ЄСВ в період зупинення адвокатської діяльності з лютого по грудень 2017 року в сумі 7744 грн і вказані кошти обліковуються на відповідному рахунку ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.13 ст.9 Закону №2464-VI, суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Процедура зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Кошти) врегульована Порядком зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 № 6 (далі - Порядок № 6).
Пунктом 4 Порядку № 6 передбачено, що у випадку надмірної сплати сум єдиного внеску на рахунок 3719 органом доходів і зборів здійснюється зарахування цих Коштів у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком відповідно до встановленого розміру єдиного внеску та у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань Платника з цього платежу.
За таких обставин, бездіяльність Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не зарахування коштів ЄСВ в сумі розмірі 7744 грн в рахунок майбутніх платежів з оплати ЄСВ за заявою позивача є неправомірною.
Водночас, вимога ОСОБА_1 в частині зарахування коштів в сумі розмірі 7744 грн в рахунок 2019 року задоволенню не підлягає, оскільки Порядком № 6 не передбачено права особи, яка надміру/помилково сплатила ЄСВ, самостійно визначати період, в який підлягають зарахуванню такі кошти. Натомість надміру сплачені суми ЄСВ органом доходів і зборів зараховуються у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань платника з цього платежу. Як вбачається із відповіді Головного управління ДФС у Житомирській області від 11.06.2019 № 6774/14/06-30-51-14 та витягу з картки платника податку ЄСВ, за позивачем рахується борг зі сплати ЄСВ за 4 квартал 2018 року (позивачем відновлено адвокатську діяльність з 22.09.2018).
Відтак, суд задовольняє вимоги позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДФС у Житомирській області у зарахуванні сплачених коштів з єдиного внеску в сумі 7744 грн в рахунок майбутніх платежів з оплати єдиного внеску та зобов`язання Головного управління ДФС у Житомирській області зарахувати суму єдиного внеску в розмірі 7744 грн у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком відповідно до встановленого розміру єдиного внеску та у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань ОСОБА_1 з платежу єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Вимога позивача скасувати відповідь Головного управління ДФС у Житомирській області від 11.06.2019 № 6774/14/06-30-51-14 на № б/н від 28.05.2019 "Про розгляд звернення" задоволенню не підлягає, оскільки наведений лист не є правовим актом індивідуальної дії, що встановлює, змінює або припиняє права та обов`язки ОСОБА_1 , а також створює правила поведінки, передбачені для разового застосування.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 згаданого Кодексу).
За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.139 КАС України на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області сплачений нею судовий збір в сумі 768,40 грн.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Житомирській області у зарахуванні сплачених коштів з єдиного внеску в сумі 7744 грн в рахунок майбутніх платежів з оплати єдиного внеску.
Зобов`язати Головне управління ДФС у Житомирській області зарахувати суму єдиного внеску в розмірі 7744 грн у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком відповідно до встановленого розміру єдиного внеску та у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань ОСОБА_1 з платежу єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова