Справа № 480/4310/19
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 р. Справа № 480/4310/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якому просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо не нарахування та не виплати пенсії за період з 01.08.2014 по 31.07.2019; зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області нарахувати та виплатити заборгованість з виплати пенсії по вислузі років за період з 01.08.2014 по 31.07.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером, внутрішньо переміщеною особою, з 2014 року залишив місце постійного проживання на території Луганської області та переїхав до родичів у м. Ромни. З травня 2019 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області, яке з серпня 2019 почало виплачувати йому пенсію.

У період з 01.08.2014 по 31.07.2019 пенсія позивачу не виплачувалась з невідомих підстав у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про виплату пенсії за вказаний період. Листом відповідач повідомив про те, що пенсія може бути нарахована не більше ніж з травня 2016 року, також зазначив, що за період з 01.05.2016 по 31.07.2019 пенсія не може бути сплачена до визначення Кабінетом Міністрів України окремого порядку. Позивач не погоджується із такими діями відповідача та звернувся до суду за захистом своїх прав.

Представник відповідача подав до суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509.

Відповідно до п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи.

Згідно зі ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Тобто пенсія позивачу може бути нарахована не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Крім того виплата коштів, нарахованих за період з 01.05.2016 по 31.07.2019 буде проведена на умовах окремого порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України.

Ухвалою від 30.10.2019 відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер за вислугою років (а.с. 14), з травня 2019 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області.

13.05.2019 позивачу видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 5921- (а.с. 13). З серпня 2019 ГУ ПФУ в Сумській області почало виплату пенсії ОСОБА_1 (а.с. 25).

Як зазначив позивач, з початком бойових дій на сході України в 2014 році він був вимушений залишити місце проживання на території Луганської області та переїхати в м. Ромни, Сумської області. При цьому з 01.08.2014 по 31.07.2019 позивач не отримував пенсії, призначеної йому в 2002 році.

З метою отримання зазначених виплат ОСОБА_1 звертався до відповідача.

Листом від 26.09.2019 № 24369/02.21-10 ГУ ПФУ в Сумській області повідомило позивача про те, що відповідно до п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, соціальні виплати призначаються (відновлюються) з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, а суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Також, із посиланням на ст. ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідач зазначив, що пенсія позивачу може бути нарахована не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії тобто з 01.05.2016, а виплата коштів, нарахованих за період з 01.05.2016 по 31.07.2019 буде проведена на умовах окремого порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України (а.с. 15).

Суд не погоджується із такими висновками ГУ ПФУ в Сумській області з огляду на наступне.

Так, 22.11.2014 року набув чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі - Порядок № 509). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому, з компенсацією витрат за надання таких послуг, передбачених укладеним відповідно до пункту 3 цієї постанови тристороннім договором.

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку за місцем перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк України".

При цьому суд зазначає, що у даному випадку ОСОБА_1 дійсно перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб, йому видана довідка від 13.05.2019 № 5921-. Доказів скасування вказаної довідки відповідачем не надано.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачені підстави припинення та поновлення виплати пенсії.

У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 зазначеного Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Суд зазначає, що підстави для припинення виплати ОСОБА_1 пенсії, в тому числі ті, які передбачені ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не зазначені відповідачем.

Рішення про припинення виплати позивачу пенсії матеріали наданої представником відповідача пенсійної справи не містять. Відповідач також не зазначив причин припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2014 по 31.07.2019.

Судом також не встановлено, а відповідачем не зазначено у відзиві та не надано жодного доказу на підтвердження наявності будь-яких підстав, визначених ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для припинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Пічкур проти України" (набрало статусу остаточного 07.02.2014 року) право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд звертає увагу відповідача на положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на відсутність підстав припинення виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії, відсутність рішення про таке припинення, суд вважає, що висновки ГУ ПФУ в Сумській області про неможливість виплати пенсії за минулий період такими, що не відповідають зазначеним приписам Основного Закону, оскільки виплата пенсії позивачу була припинена за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Посилання відповідача на норми ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині можливості виплати пенсії за минулий час у строк, обмежений трьома роками суд вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 46 вказаного Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд зазначає, що з огляду на відсутність рішення про припинення виплати позивачу пенсії з 01.08.2014, твердження про те, що суми пенсії не отримані позивачем з його вини є необґрунтованими. Також відсутні докази того, що ОСОБА_1 повідомлявся у будь-який спосіб про припинення виплати належної йому пенсії з 01.08.2014.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач відмовивши у виплаті пенсії за минулий період, виплата якої була припинена без визначених законом підстав, передбачених ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", діяв не на підставі та у спосіб, що визначені законом, у зв`язку із чим вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Сумській області судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.08.2014 по 31.07.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за період з 01.08.2014 по 31.07.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29.11.2019.

Суддя С.М. Гелета