Справа № 320/4332/19
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року № 320/4332/19

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо порядку обчислення, нарахування та виплати пенсії відповідно до вимог чинного законодавства України;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплати додаткову пенсію по рішенням суду по справах №2а-3655/11, 2а-2183/10 за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року.

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що дії відповідача, який не перерахував додаткову пенсію з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року, суперечать чинному законодавству, оскільки з 1 січня 2014 року Законом України від 16 січня 2014 року №719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій встановлених статтями Закону №796-ХІІ. Враховуючи принципи пріоритетності Закону № 796 XII над підзаконним нормативно правовим актом порядком, з 1 січня по 2 серпня 2014 року нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій шкоду, заподіяну здоров`ю, повинно було здійснюватись у розмірі та на підставі статей постанови суду. Таким чином позивачка просить зобов`язати відповідача провести перерахунок додаткової пенсії по рішенням суду у справах №20-3635/11, 2а-2183/10.

Представник відповідача в письмовому відзиві, позовні вимоги не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що згідно довідки від 02.09.2019 №416/5-12 на виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області №2-а-2183/2010 від 30.12.2010, яким зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, а також підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати відповідно до ст. 39,51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 26.05.2010 з урахуванням вже проведених виплат ОСОБА_1 нараховано 15581,09 грн.. У зв`язку з надходженням до управління повідомлення про внесення до реєстру рішень, виконання яких гарантується державною по вищевказаному виконавчому листу №2а-2183/2010 управлінням 03.04.2015 направлена довідка про нараховані суми за даним рішенням суду до Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області. Згідно довідки від 02.09.2019 №417/5-12 на виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області №2-а-3635/2011 від 10.05.2011, яким зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області провести перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у розмірі 30% мінімальної пенсії з 14.10.2010 по 22.07.2011 з урахуванням вже проведених виплат ОСОБА_1 нараховано 1450,64 грн.. У зв`язку з надходженням до управління повідомлень про внесення до реєстру рішень, виконання яких гарантується державною по вищевказаному виконавчому листу №2а-3635/2011 управлінням 09.09.2015 направлена довідка про нараховані суми за даним рішенням суду до Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області. Таким чином, підстав для задоволення позову не має.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою Ірпінського міського суду від 30.12.2010 у справі №2а-2183/2010 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Ірпінь Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Ірпінь Київської області щодо виплати гр. ОСОБА_1 додаткової пенсії та підвищення у меншому розмірі ніж встановлено Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, а також підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати відповідно до ст. 39,51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 26.05.2010 з урахуванням вже проведених виплат. Постановою Ірпінського міського суду набрала законної сили.

Постановою Ірпінського міського суду від 10.05.2011 у справі №2а-3635/2011 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Ірпінь Київської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги задоволено.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Ірпінь Київської області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 щомісячної державної допомоги дитині війни у розмірі меншому, ніж встановлено ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 14.10.2010 з урахуванням вже проведених виплат.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2011 по справі №2а-3635/11 апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області повернуто апелянту. Таким чином, постанова Ірпінського міського суду від 10.05.2011 у справі №2а-3635/2011 набрала законної сили 06.12.2011.

Позивачка 22.02.2019 звернулась до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з заявою в якій просила здійснити перерахунок та виплатити їй гроші по постановах суду з 01 січня по 02 серпня 2014 року та надати письмові відповідь по цих нарахуваннях.

У відповідь на звернення позивачки пенсійний орган листом від 07.03.2019 №138/М-03 повідомив її, що пенсійний фонд не є розпорядником бюджетних коштів, окрім того, відповідно до ст. 2, 6, 104 КАС України в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені у майбутньому. Виходячи із змісту ст.5 КАС України, судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи. Отже, зобов`язання, встановлені у резолютивній частині рішення суду, не можуть поширюватися на правовідносини, що виникають між сторонами у зв`язку з подальшими змінами в законодавстві. Відповідно до вищевикладеного, для перерахунку пенсії по постановах Ірпінського міського суду №2а-2183/2010 та №2а-3635/2011 за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року відсутні підстави.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За правилами статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є протиправність дій відповідача, вчинених в ході виконання рішення суду у справах №2а-2183/2010, 2а 3635-2011, які набрали законної сили.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно з вимогами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі Горнсбі проти Греції від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

За змістом статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання, то такі особи мають право звернутися із заявою про роз`яснення такого судового рішення.

Крім того, статтю 383 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З огляду на зазначене, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звернутись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача або ж подати заяву про роз`яснення судового рішення відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України щодо порядку його виконання, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, тому у такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі. Також потрібно враховувати, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) постанов Ірпінського міського суду від 30.12.2010 у справі №2а-2183/2010 та від 10.05.2011 у справі №3635/2011, то ним невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.