Справа № 520/6441/19
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 р. № 520/6441/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рубан В.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Абояна І.І.,

представника позивача - Шашкової Є.А.,

представника відповідача - Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Харківської митниці ДФС (61003, м.Харків, вул. Короленка, 16-б) про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці ДФС України, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 06.05.2019 року №UA807000/2019/002109/2;

- визнати протиправним і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.05.2019 року №807170/2019/01565;

- зобов`язати Харківську митницю ДФС скласти та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві або іншого уповноваженого органу висновок про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми надміру сплачених коштів за митне оформлення транспортного засобу у розмірі 105000, 00 гривень;

- стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ДФС України понесені витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем були вчинені всі необхідні дії щодо митного оформлення товару та надано всі необхідні документи у відповідності до вимог чинного законодавства, однак відповідачем не прийнято їх до уваги при прийнятті спірного рішення, у зв`язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов з підстав, визначених у ньому.

26 липня 2019 року через канцелярію суду відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що документи подані до Харківської митниці ДФС містили розбіжності, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, з огляду на що спірне рішення прийняте на законних підставах.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила у позові відмовити.

24 жовтня 2019 року у судовому засіданні представником позивача надано відповідь на відзив, в якій підтримав вимоги та доводи заявленого позову.

06 листопада 2019 року представником відповідача надано через канцелярію суду заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримав позицію викладену у відзиві на позов.

Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 11.01.2019 року ОСОБА_1 придбано на аукціоні в США автомобіль NISSAN, модель MAXIMA, VIN 1 НОМЕР_2 за 10636.00 USD, що підтверджується інвойсом 4952 від 25.01.2019.

25 квітня 2019 року до митного поста "Харків-автомобільний" Харківської митниці ДФС, особою уповноваженою на декларування, ТОВ "Компас логістік" (код ЄДРПОУ ) подана митна декларація № UA807190/2019/011337 на товар "Легковий автомобіль для перевезення людей, що використовувався, для власного використання: марка NISSAN, модель MAXIMA, VIN 1 НОМЕР_2 , тип двигуна бензиновий, V 3498 см-3, потужність 188 кВт, загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, рік виготовлення 2018, в якій розраховано митну вартість товару, що склала 10636.00 USD.

Разом із декларацією позивачем надані в копіях наступні документи:

- рахунок - фактури (інвойсу) №4952 від 25.01.2019;

- коносамент № NBOL44615 від 28.02.2019;

- акт огляду №UA500650/2019/804 від 17.04.2019;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 05.03.2019;

- банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 29.01.2019;

- висновок про якісні характеристики товарів, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями б/н від 25.04.2019;

- договір про надання послуг митного брокера №3197 від 03.04.2019;

- довіреність №1621 від 03.04.2019;

- касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0..1 від 04.04.2019;

- паспорт громадянина України.

Позивачем визначена митна вартість товар, а саме: легкового автомобілю марка NISSAN, модель MAXIMA, VIN 1 НОМЕР_2 за 1 методом (основний).

06 травня 2019 року Харківською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA80700/2019/002109/2, згідно з яким митну вартість товару визначено згідно до ст. 64 Митного кодексу України за резервним методом на рівні 21800.00 USD.

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів № UA80700/2019/002109/2, відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807170/2019/01565.

В зв`язку з чим позивач був змушений сплатити 105000.00 грн. для подальшого оформлення автомобіля, що підтверджується квитанцією.

З метою доведення дійсної вартості автомобіля, позивач звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса.

Згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса за результатами автотоварознавчого дослідження № 9962 від 16.05.2019 ринкова вартість автомобіля становить 263210.88 грн., що в еквіваленті становить 10079.60 USD за курсом НБУ на дату огляду.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням та картою відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною п`ятою цієї статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач одночасно з митною декларацією в повному обсязі надав до Митниці документи, які підтверджують митну вартість товару, згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а також наявні у позивача документи згідно з частиною третьою цієї статті, тоді як Митниця не довела, що подані ОСОБА_1 документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому Митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною договору (методом № 1).

Щодо посилань митного органу у відзиві на позов про ненадання позивачем документу на підтвердження повної оплати товару придбаного покупцем, суд зазначає, що матеріали справи містять квитанції КБ "Приватбанк" від 25.04.2019 на суму 5318.00 USD та АТ "Сбербанк" від 30.01.2019 на суму 5318.00 USD.

Щодо посилань митного органу у відзиві на позов про не зазначення позивачем витрат на транспортування, суд зазначає, що в рахунку - фактури 4952 від 25.01.2019 вказано, що продажна ціна на аукціоні становила 10262 USD, завантаження та доставка контейнера з Торонто (Канада) до Одеси 400 USD.

Щодо посилань митного органу у відзиві на позов про відсутність показників одометру в інвойсі і в акті митного огляду, відсутність інформації щодо наявних пошкоджень автомобіля, суд зазначає, що в додатковому листі до акту митного огляду зазначено про пошкодження лівої частини автомобіля після ДТП, разом з тим під час митного оформлення автомобіль оглядався працівниками митниці.

Щодо посилань митного органу у відзиві на позов про те, що експертиза транспортного засобу проводилась після того як автомобіль випущений у вільний обіг, суд зазначає, що до 16.05.2019 автомобіль марки NISSAN, модель MAXIMA, VIN 1 НОМЕР_2 знаходився на митному пості "Харків-центральний" Харківської митниці ДФС, за адресою: 61000, м. Харків, вул. Клочківська, 370, яка також зазначена у висновку експерта.

Щодо посилань митного органу у відзиві на позов про те, що в купчій до інвойсу №4952 від 25.01.2019 вартість автомобілю марки NISSAN, модель MAXIMA, VIN 1 НОМЕР_2 становила 13560.00 USD, що не відповідає інформації, яка міститься в інвойсі, суд зазначає, що даний автомобіль придбаний в Канаді, де валюта канадський долар. Разом з тим даний документ є витягом з сайту і підтверджує участь в аукціоні, 13560 $ CAD. що приблизно становить 10236 USD. Крім того, рахунок виставляла та сама організація, відтак конвертацію робили вони, а не позивач.

З огляду на викладене, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.05.2019 року №807170/2019/01565 та Рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 06.05.2019 року №UA807000/2019/002109/2 не можна визнати законними та обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Харківської митниці ДФС скласти та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві або іншого уповноваженого органу висновок про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми надміру сплачених коштів за митне оформлення транспортного засобу у розмірі 105000,00 гривень, суд зазначає наступне.

Повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів урегульовано ст. 301 Митного кодексу України (далі МК України), якою встановлено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України (далі ПК України).

Відповідно до пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України платнику надано право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 43 ПК України визначено умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.

За змістом пп. 43.3 ст. 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 18.07.2017 № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Відповідно до п.3 Порядку, у заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 4) напрям (и) перерахування суми коштів: а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на депозитний рахунок 3734 іншої митниці ДФС; на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); г) для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів.

До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Враховуючи вищезазначені норми права, підставою для повернення надмірно сплачених до бюджету митних платежів є відповідна заява платника податків.

Позивачем до суду не надано доказів на підтвердження звернення до митних органів із відповідною заявою.

Разом з тим, дана вимога на момент звернення позивачем до суду є передчасною, так як у суду не має підстав вважати, що відповідачем і в подальшому будуть порушуватись права та інтереси позивача.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За ч. 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваних рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково .

Визнати протиправними і скасувати Рішення Державної митної служби України Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 06.05.2019 року №UA807000/2019/002109/2 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.05.2019 року №807170/2019/01565.

Стягнути з Харківської митниці ДФС України (61003, м. Харків, вул. Короленка, 16-Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 28 листопада 2019 року.

Суддя Рубан В.В.