Справа № 640/18970/19
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 листопада 2019 року № 640/18970/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у місті Києві за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг» про стягнення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг», у якому позивач просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг» () зареєстрованого за адресою: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 12, офіс 195, до Державного бюджету України (на рахунок територіального управління Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника на балансовий рахунок 3111 «Надходження до загального фонду державного бюджету», код класифікації за доходами 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», символ звітності 106) штраф у сумі 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача утворилась заборгованість зі сплати штрафу, визначеного постановою від 12.06.2019 № 416/763/16-2/13-П на суму 17 000,00 грн., яка на день звернення до суду відповідачем не сплачена.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 640/18970/19, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі з пропозицією надати відзив на позов було направлено відповідачеві за зареєстрованим місцезнаходженням, а саме: м . Київ, вул. Предславинська, буд. 12, офіс 195 .

14 листопада 2019 року до суду повернувся конверт з копією ухвали про відкриття провадження у справі з довідкою відділення поштового зв`язку про причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини 4 статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються:

1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Згідно з частиною 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до частини 11 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Частиною 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Отже, виходячи з положень частини 4 статті 124, частини 1 статті 127 та частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення або повістку, що були направлені за зареєстрованим місцем проживання (перебування) особи, неможливо вручити учаснику справи з незалежних від суду причин (у зв`язку з відмовою від одержання, відсутністю за повідомленою адресою тощо) вважається, що судове рішення або повістка вручена належним чином.

При цьому, датою вручення судового рішення або повістки є день проставлення відділенням поштового зв`язку відповідної відмітки із зазначенням причин не вручення на поштовому відправленні.

Як вбачається з матеріалів справи, направлена за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцезнаходженням відповідача ухвала суду від 10.10.2019 про відкриття провадження у справі не була вручена відповідачеві з причин, що не залежали від суду.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Відповідач правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Частинами 5 та 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив розглядати справу за наявними у ній матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг» () зареєстроване за адресою: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 12, офіс 195 зареєстроване 31.03.2016, номер запису 0062577, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № від 19.09.2019 (а.с.21-23).

23 травня 2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг», за результатами якої складено акт № 763/16-2/13 про правопорушення законодавства у сфері фінансових послуг.

В акті перевірки від 23.05.2019 № 763/16-2/13 стверджується про порушення ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг» вимог підпункту 1 пункту 2 та підпункту 2 пункту 4 розділу ІІ Порядку надання звітності фінансовими компаніями, фінансовими установами - юридичними особами публічного права, довірчими товариствами, а також юридичними особами - суб`єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але мають визначену законами та нормативно-правовими актами Держфінпослуг або Нацкомфінпослуг можливість надавати послуги з фінансового лізингу, затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 26.09.2017 №3840, в частині неподання звітних даних за 1 квартал 2019 до Нацкомфінпослуг.

Листом від 27.05.2019 № 3828/16-8 на адресу ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг» направлено акт від 23.05.2019 № 763/16-2/13 з пропозицією особисто з`явитись керівнику товариства для надання пояснень та документів стосовно невиконання вимог законодавства, що підтверджується копією рекомендованого поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №0 29 (а.с.15-16).

За результатами розгляду акту про правопорушення, вчинені ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг» на ринку фінансових послуг від 23.05.2019 № 763/16-2/13, директором департаменту регулювання та нагляду за фінансовими компаніями Нацкомфінпослуг 12.06.2019 винесено постанову № 416/763/16-2/13-П, якою до відповідача застосовано штрафну санкцію у розмірі 17 000,00 грн. (а.с.17-18).

Як вбачається з пункту 3 постанови від 12.06.2019 № 416/763/16-2/13-П, ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг» повідомлено про необхідність письмово повідомити Нацкомфінпослуг у термін до 03.07.2019 про виконання або про відмову від добровільного виконання постанови з одночасним наданням у разі сплати штрафу документів, що підтверджують його сплату (оригінал квитанції або іншого платіжного документа).

Постанову про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг від 12.06.2019 № 416/763/16-2/13-П, направлено на адресу ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг» листом від 13.06.2019 №4492/16-8, що підтверджується копією рекомендованого поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №1394 (а.с.20).

Оскільки відповідач у добровільному порядку вимоги зазначеної вище постанови не виконав та не сплатив суму штрафу, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг звернулась до суду з позовом про стягнення штрафу у судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Указом Президента України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» від 23.11.2011 №1070/2011 на виконання Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та затверджено Положення «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг».

Згідно з пунктами 1, 2 Положення «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній раді України.

Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Таким чином, позивач у справі є суб`єктом владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції у сфері державного регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлює Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 12-1 Закону України від 12.07.2001 №2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2664-ІІІ) фінансові установи повинні розкривати звітні дані (інші, ніж фінансова та консолідована фінансова звітність), що складаються та подаються відповідно до вимог законів з питань регулювання ринків фінансових послуг та прийнятих згідно з такими законами нормативно-правових актів органів, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу 2 Порядку надання звітності фінансовими компаніями, фінансовими установами - юридичними особами - суб`єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але мають визначену законами та нормативно-правовими актами Держфінпослуг або Нацкомфінпослуг можливість надавати послуги з фінансового лізингу, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 26.09.2017 №3840, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.10.2017 №1294/3116 (далі - Порядок), звітність, що складається відповідно до цього Порядку (крім звітності лізингодавців), подається до Нацкомфінпослуг у такі терміни, зокрема, квартальна та річна - у терміни, визначені п. 5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 №419.

Згідно з абзацом першим п. 5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 №419, квартальна фінансова звітність (крім зведеної та консолідованої) подається підприємствами, органам, зазначеним у пункті 2, не пізніше 25 числа місяця, що настає за звітним кварталом, а річна - не пізніше 28 лютого наступного за звітним року.

Господарським кодексом України передбачено притягнення до господарсько-правової відповідальності учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання. Зокрема, статтею 217 Господарського кодексу України до виду господарсько-правової відповідальності законодавцем віднесено застосування адміністративно-господарських санкцій відповідно до встановленого законом порядку уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Стаття 218 Господарського кодексу України встановлює підстави господарсько-правової відповідальності. Так, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків (стаття 238 Господарського кодексу України).

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції, у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 40 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може накладати штрафи в розмірах, передбачених статями 41 і 43 цього Закону.

Пунктом 2 частини 1 статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за: неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 1 статті 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» штрафи, передбачені статтею 41 цього Закону, накладаються Головою, іншими членами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також уповноваженими комісією посадовими особами після розгляду матеріалів, що засвідчують факт правопорушення.

Про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 41 цього Закону, уповноваженою особою, яка його виявила, складається акт, який разом з поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи чи фізичної особи - підприємця та документами, що стосуються справи, протягом трьох днів надсилається посадовій особі, яка має право накладати штраф.

Посадові особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, визначені у частині першій цієї статті, приймають рішення про накладення штрафу протягом 30 днів після надходження документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Рішення про накладення штрафу оформляється постановою, що надсилається учаснику ринків фінансових послуг.

Відповідно до статті 14 цього Закону передбачено, що фінансова установа зобов`язана вести облік своїх операцій та надавати звітність відповідно до вимог законів та нормативно-правових актів державних органів з питань регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг.

Отже, фінансова звітність за квартал подається відповідними суб`єктами не пізніше 25 числа місяця, що настає за звітним кварталом.

Тобто, у даному випадку відповідач повинен був подати фінансову звітність за І квартал 2019 року до 25.04.2019, проте ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг» не подано до Нацкомфінпослуг звітність за І квартал 2019 року, що вбачається з тексту постанови від 12.06.2019 № 416/763/16-2/13-П та є порушенням підпункту 1 пункту 2 та підпункту 2 пункту 4 розділу 2 Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг дотримано передбачених законодавством вимог при накладенні на відповідача штрафу за порушення правил діяльності на ринку фінансових послуг.

Таким чином, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг в межах своїх повноважень винесено постанову від 12.06.2019 № 416/763/16-2/13-П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг.

Постанова від 12.06.2019 № 416/763/16-2/13-П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, згідно з якою до відповідача застосована штрафна санкція у розмірі 17 000,00 грн., відповідачем у встановленому законодавством порядку не оскаржувалась, а отже, сума штрафу є узгодженою та у добровільному порядку не сплачена.

Таким чином, факт несплати відповідачем штрафу в сумі 17 000 грн. є підтвердженим, та на момент звернення до суду вказана сума штрафу відповідачем не сплачена.

Відповідно до частини 3 статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» штрафи, накладені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, стягуються у судовому порядку.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем сума штрафу не сплачена добровільно, суд вважає, що позивач правомірно, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами, звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення суми боргу, тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг» (ідентифікаційний код 40386508, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 12, офіс 195) до Державного бюджету України (на рахунок територіального управління Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника на балансовий рахунок 3111 «Надходження до загального фонду державного бюджету», код класифікації за доходами 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», символ звітності 106) штраф у сумі 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась