Справа № 1.380.2019.004032
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004032
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивач Гирича О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся в суд з позовом до Комісії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (04119, вул. Дегтярівська,19, м. Київ) у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Комісії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій працівнику ЗСУ ОСОБА_1 , завідувачу складу взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , згідно протоколу № 25 від 16.11.2018 року;

- зобов`язати Комісію Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій надати працівнику ЗСУ ОСОБА_1 , завідувачу складу взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , статус учасника бойових дій.

Ухвалою суду від 08.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 07.11.2019 року залишено позов без розгляду в частині позовних вимог, а саме «зобов`язати Комісію Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій надати працівнику ЗСУ ОСОБА_1 , завідувачу складу взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , статус бойових дій».

Ухвалою суду від 07.11.2019 року поновлено строк звернення до адміністративного суду. Ухвалою суду від 07.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач безпосередньо брав участь у складі сил і засобів, які приймали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з 21 жовтня 2017 року по 15 листопада 2017 року, а також з 01 червня 2018 року по 05 серпня 2018 року. На думку позивача дії Комісії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій є протиправними, оскільки через 30 днів з моменту залучення позивача до участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки тобто до 01.07.2018 року позивач набув право на отримання статусу учасника бойових дій. Зазначає, що надання статусу учасника бойових дій пов`язується безпосередньо з участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях протягом 30 дні, та не залежить від дати направлення відповідних документів для вирішення питання про надання такого статусу.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Згідно наданого до справи відзиву просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, зазначивши, що від позивача не надходило клопотання про перегляд документів для присвоєння статусу учасника бойових дій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника , дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.
Згідно з витягом із наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.10.2017 року №212, позивач з 20.10.2017 року вважався таким, що вибув для проведення часткової заміни та виконання бойових (службових) завдань за призначенням в зоні проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей в складі оперативної групи командного пункту військової частини НОМЕР_1 до штабу АТО м. Часів Яр Донецької області. (а.с.11).

У відповідності до посвідчення про відрядження від 20.10.2017 року за № 49, яке видано працівнику ЗСУ ОСОБА_1 , завідувачу складу взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , вбачається, що позивач вибув з В/ч НОМЕР_1 20.10.2017 року та прибув до Часів Яр Донецької області Штаб АТО 21.10.2017 року, та підтверджується вибуття позивача з Штабу АТО 18.11.2017 року та прибуття до В/Ч НОМЕР_2 19.11.2017 року. (а.с.12).

Згідно витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 15.11.2017 року № 324 дск, вважати такими, що прибули у службове відрядження нижчепойменованих військовослужбовців (працівників) Збройних Сил України Військової частини НОМЕР_1 , з 21 жовтня 2017 року на підставі посвідчення про відрядження № 49 від 20.10.2017 року, рапорт полковника ОСОБА_2 , (вх.№ 7140/сч від 15.11.2017). (а.с.13).

Відповідно до Витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 15.11.2017 року № 324 дск вважати ОСОБА_1 таким, що вибув зі службового відрядження до Вісйькової частини НОМЕР_1 , з 15 листопада 2017 року. (а.с. 14).

Згідно Витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.11.2017 року № 23, вважати ОСОБА_1 , завідувача речового складу взводу забезпечення роти матеріального забезпечення з оперативної групи пункту військової частини НОМЕР_1 м. Часів Яр Донецької області, таким що прибув 19 листопада 2017 року. (а.с.15).

Згідно з витягом із наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.05.2018 року №120, позивач з 29.05.2018 року вважався таким, що вибув для виконання бойових (службових) завдань в складі 7-ої реактивної артилерійської батареї 3-го реактивного артилерійського дивізіону для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до штабу Операції об`єднаних сил м. Часів Яр Донецької області. (а.с.17). Дане також підтверджується посвідченням про відрядження з терміном відрядження 70 діб, з 29.05.2018 року.

Витягом з наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 08.06.2018 року № 8/ДСК, залучено до складу і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_1 . (а.с.19).

Згідно Витягу з наказу Командира об`єднаних сил (по стройовій частині) від 01.06.2018 року № 39 дск, позивач з 01.06.2018 року вважався таким, що прибув до складу сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і утримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань. (а.с.20).

Згідно Витягу з наказу Командира об`єднаних сил (по стройовій частині) від 06.08.2018 року № 86 дск, позивача з 05.08.2018 року вважати, таким що вибув до військової частини НОМЕР_1 . (а.с.21).

Згідно з витягом із наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.08.2018 року №174, позивач з 06.08.2018 року вважався таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків. (а.с.22).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2019 року № 370 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецької та Луганської областях, забезпечення їх здійснення, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно в період з 01 червня 2018 року по 05 серпня 2018 року безпосередньо брав участь у складі сил та засобів, які приймали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецької та Луганської областях. (а.с.23).

16.11.2018 відповідно до пункту 687 протоколу № 25 засідання Комісії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, ОСОБА_1 , завідувачу складу А 1108 відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до законодавства на день розгляду (а.с. 24-27).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні №3-рп/2001 від 05.04.2001 Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Як встановлено судом, працівник ЗСУ ОСОБА_1 в період з 21.10.2017 року по 15.11.2017 року, а також з 01.06.2018 року по 05.08.2018 року безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецької та Луганської областях, забезпечення їх здійснення.

Отже, згідно з вимогами статті 58 Конституції України питання наявності в позивача права на отримання статусу учасника бойових дій має вирішуватися на підставі матеріальних норм законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, а саме: протягом часу з 21.10.2017 по 15.11.2017 року та з 01.06.2018 року по 05.08.2018 року.

Сама процедура розгляду спірного питання стосовно позивача відповідно до вимог статті 58 Конституції України має здійснюватися в порядку, отже, за процесуальними нормами, чинними на час прийняття оскарженого рішення.

Прийнявши рішення від 16.11.2018 згідно з протоколом № 25 Комісія Командування Сухопутних військ Збройних Сил України відмовила позивачу у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до законодавства України на день розгляду цього питання (з внесенням змін до пункту 19 статті Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту).

Таким чином, відповідач розглянув питання щодо надання позивачу статусу УБД, застосувавши до спірних правовідносин чинне на час розгляду цього питання саме матеріальне законодавство, оскільки рішення містить висновок про відсутність саме підстав для надання статусу позивачу.

Отже, очевидним є висновок про те, що в оскарженому рішенні від 16.11.2018 комісія порушила вимоги статті 58 Конституції України, надавши чинному на час розгляду законодавству зворотню дію в часі для вирішення правовідносин по суті.

Аналізуючи законодавство, що обуло чинне на час залучення позивача до участі в Антитерористичній операції, забезпеченні його проведення (з 21.10.2017 по 15.11.2017, а також з 01.06.2018 по 05.08.2018 року), а також зміни в ньому, що набули чинності з 25 липня 2018 року і були чинними на час прийняття оскарженого рішення, суд встановив такі обставини.

Згідно з вимогами пункту 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасниками бойових дій визнавалися, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 19 частини першої статті 6 цього Закону в тій самій редакції порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації визначаються відповідно до Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Процедура надання статусу учасникам бойових дій, регламентується Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі - Порядок №413).

Відповідно до п. 2 Порядку № 413, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, статус учасника бойових дій надається, зокрема військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил.

Згідно з пунктом 2-1 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Пунктом 3 Порядку № 413 визначено, що райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ.

Згідно з п. 4 Порядку № 413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи: про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення; витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Пунктом 5 Порядку № 413 встановлено, що рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мінюсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзвязку, ДСНС, ДФС.

Наказом Міністерства оборони України від 07.05.2015 № 200 затверджено Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та Інструкції про порядок видачі в Міністерстві оборони України посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків Ветеран війни - учасник бойових дій та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості та утворено комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій в Міністерстві оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, командуваннях видів Збройних Сил України, військовій частині НОМЕР_3 , Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту та військовому комісаріаті Автономної Республіки Крим, обласних та Київському міському військових комісаріатах.

Також Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій із числа осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, створюються в Генеральному штабі Збройних Сил України, Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту та командуваннях видів Збройних Сил України.

У своїй діяльності Комісія керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної ради України, актами Кабінету Міністрів України, Міністерства внутрішніх справ України та цим Положенням (пункт 5 Положення № 200).

Згідно із п. 9 Положення № 200 на Комісії командувань видів Збройних Сил України покладається вирішення питань про визнання учасниками бойових дій із числа:

військовослужбовців Збройних Сил України, які проходять військову службу у видах Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, підпорядкованих видам Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення;

осіб, які в складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу відповідного виду Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 11 Положення № 200 комісії зобов`язані розглядати документи стосовно надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а в разі відсутності підстав, які підтверджуються документами, повертати їх до військових частин (органів, підрозділів), установ, закладів чи особисто заявнику з метою подальшого доопрацювання.

Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту 6 Положення № 413 Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Враховуючи законодавчо визначену процедуру утворення Комісії виключно в апараті Міністерства оборони України за його наказом, а також зазначені повноваження Комісії, зокрема, брати до уваги докази, пропозиції та рекомендації комісій, створених в центральних органах виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство оброни України, під час вивчення матеріалів щодо надання статусу учасника війни військовослужбовців та працівників Збройних Сил України та повторно розглядати за рішенням Міністерства оборони України (особи, яка виконує його обов`язки) питання про надання статусу учасника бойових дій, учасника війни особам, яким було відмовлено в наданні такого статусу раніше, суд вважає, що належним відповідачем у справі є саме Міністерство оборони України в особі Комісії, яка створюється Міністерством та керується його актами при здійснені своїх повноважень.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення приймалося відповідачем з огляду на зміни в законодавстві, які набрали чинності з 25.07.2018, а саме Законом України від 22.05.2018 № 2443-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо соціального захисту постраждалих учасників Революції Гідності та деяких інших осіб (набрав чинності з 25.07.2018), яким внесено зміни до п. 19 статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в частині виключення із зазначеного пункту працівників Збройних Сил України.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 р. № 905 внесено зміни до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а саме: в абзаці другому пункту 2 Порядку №413 виключено слова та працівникам і , працівникам, що фактично призвело до виключення працівників ЗСУ та інших військових формувань з переліку осіб, яким надається статус учасника бойових дій.

Згідно з пунктом 1 Порядку №413 (в редакції чинній на день прийняття оскарженого рішення) Порядок визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та категорії таких осіб.

Отже, зазначений порядок залишився чинним і на час прийняття оскарженого рішення, а відповідні комісії продовжували бути повноважними органами для здійснення розгляду питань надання та позбавлення статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Суд звертає увагу на той факт, що пункт 1 Порядку №413 в редакції чинній на день прийняття оскарженого рішення не містив і не містить обмежень стосовно можливості розгляду повноважними органами за процесуальними нормами, передбаченими Порядком №413, питання надання статусу учасника бойових дій відносно працівників ЗСУ.

Таким чином, процесуальне законодавство, чинне на час прийняття оскарженого рішення, а також чинне на час розгляду справи в суді, дозволяло і дозволяє визначеним в Порядку №413 органам розглядати питання надання статусу учасника бойових дій і працівникам ЗСУ.

Однак, стаття 58 Конституції України вимагає, щоб такі органи (комісії), приймали рішення на підставі матеріальних норм законодавства, чинного на період залучення цих осіб, до участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони.

Отже, відповідач порушив право позивача, оскільки при вирішенні питання про надання статусу учасника бойових дій застосовано норму статті в редакції Закону України від 22.05.2018 № 2443 -VIII, яка набрала чинності з 25.07.2018.

За таких обставин, суд вважає, що комісією Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій передчасно, без дослідження документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій (безпідставно і необґрунтовано) відмовлено позивачу у встановленні статусу учасника бойових дій, який брав безпосередню участь в антитерористичній операції з з 21 жовтня 2017 року по 15 листопада 2017 року, а також з 01 червня 2018 року по 05 серпня 2018 року. А тому такі дії комісії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, є протиправними.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності дій з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій працівнику ЗСУ ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Комісії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій працівнику ЗСУ ОСОБА_1 , завідувачу складу взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , згідно протоколу № 25 від 16.11.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_4 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_6 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до суду апеляційної інстанції .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 29 листопада 2019 року.

Суддя Кухар Н.А.