Справа № 826/3672/17
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3672/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войстрік Олени Василівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войстрік Олени Василівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 в якому просив:

- скасувати рішення Державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войстрік Олени Василівни від 13 вересня 2016 року №16423939 про проведення державної реєстрації права власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войстрік Олену Василівну внести запис до Державного реєстру прав на нерухоме майно про скасування запису про право власності №16423939 від 13 вересня 2016 року про право власності ОСОБА_1 на ? частку квартири АДРЕСА_1 за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.02.2013 року по справі №2-2509/11, провадження 2/759/81/13.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року позов задоволено частково. Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на ? частку квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 від 13 вересня 2016 року № 16423939. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зокрема, скаржник стверджує, що спірні правовідносини виникли щодо реєстраційних дій, стосовно яких існує спір про право, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, що виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року здійснено процесуальне правонаступництво шляхом заміни позивача ОСОБА_2 правонаступником - ОСОБА_7

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 22.08.2008 р. № 1437-С/КІ 26.08.2008 р. Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на видано свідоцтво про право власності, на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах на праві приватної власності.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 лютого 2013 року по цивільній справі № 2-2509/11, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано. Здійснено поділ спільного майна подружжя, шляхом виділення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність по ? частини квартири АДРЕСА_1 .

В подальшому, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2013 року у справі № 753/5248/13-ц, позов ОСОБА_1 задоволено, припинено право власності ОСОБА_1 на ? частину квартири АДРЕСА_1 та визнано право власності на зазначену частину за ОСОБА_2 Стягнусто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за ? частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 307350,00 гривень.

Також, у справі № 753/5248/13-ц було частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 . Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 та визнано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію за 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 у розмірі 189255,00 гривень.

На підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2013 року

Державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві 05.04.2014 р. проведена реєстрація права власності № 12201001 на ? частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Водночас, ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войстрік О.В. для проведення державної реєстрації права власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 . Підставою для реєстраційних дій ОСОБА_1 було надано, зокрема і рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 лютого 2013 року у справі № 2-2509/11, провадження № 2/759/81/13.

На підставі наданих документів, державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войстрік О.В. прийнято рішення від 13.09.2016 р. рішення № 16423939 про проведення державної реєстрації права власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Вважаючи дії державного реєстратора протиправними позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позивач вказує, що ОСОБА_1 свідомо приховано факт наявності рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2013 року чим введено в оману приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень; далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Ураховуючи те, що позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивача, спірні правовідносини пов`язані з правом власності на спірну частину квартири, судова колегія, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшла висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Отже, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суттю даного спору являється вирішення питання правомірності переходу права власності на нерухоме майно від позивача до третьої особи, що вказує на наявність спору про право.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції правонаступник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 не заперечувала проти закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 238, 315, 319, 321, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 26 листопада 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук